Провадження № 2/522/7141/15
23 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства СК «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
ПрАТ СК «Теком» звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 6 764, 14 грн., а також суму судового збору у розмірі 243, 60 грн., посилаючись на те, що 02 червня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічних ушкоджень останньому автомобілю. Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою УДАІ ГУМВС України від 02 червня 2014 року та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2014 року.
Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_2 був застрахований ПрАТ СК «Теком» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №075-14Д/Т/АТ від 31 березня 2014 року, позивач сплатив на рахунок МПП «Юком» грошову суму у розмірі 31 805, 00 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_2, а також 500, 00 грн. - за проведення експертизи та 174, 12 грн. - за послуги пошти. 18 березня 2015 року ПрАТ «СК «Галицька» сплатило на рахунок позивача страхове відшкодування у сумі 25 714, 98 грн. Таким чином, невідшкодована сума страхового відшкодування становить 6 764, 14 грн.
24 березня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з претензією про стягнення матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги, однак відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо відшкодування шкоди.
Представник ПрАТ СК «Теком» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та розглядати справу в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків ОСОБА_1, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ПрАТ СК «Теком» обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 02 червня 2014 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 по вул. Балківській в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, навпроти будинку №173, перед зміною напрямку руху праворуч, не впевнився в безпеці, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який стояв припаркований в правій смузі попутного руху, внаслідок чого автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_2 відкинуло вперед, де він скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_3.
В результаті зіткнення автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень заднього лівого крила, заднього бамперу, заднього правого диска, багажника, та переднього бамперу, що було зафіксовано працівниками ДАІ та підтверджується відповідною довідкою УДАІ ГУМВС України від 02 червня 2014 року.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2014 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №075-14Д/Т/АТ від 31 березня 2014 року цивільно-правова відповідальність Віт куса А.С., який керував автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ СК «Теком».
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування.
Відповідно до висновку експерта №5173 від 25 червня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_2 склала 38 885, 02 грн.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Також встановлено, що на підставі страхового акту №475 від 15 липня 2014 року, ПрАТ СК «Теком» сплатило на рахунок МПП «Юком» грошову суму у розмірі 31 805, 00 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_2, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №2597 від 22 липня 2014 року, на витрати повязані з проведенням експертизи у розмірі 500, 00 грн. та за послуги пошти у розмірі 174, 12 грн. 18 березня 2015 року ПрАТ «СК «Галицька» сплатило на рахунок позивача грошові кошти у сумі 25 714, 98 грн. Таким чином, невідшкодована сума коштів становить 6 764, 14 грн., що згідно ст. 1191 ЦК України підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до претензії № 120/15 від 24 березня 2015 pоку, позивач звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про сплату вищевказаного страхового відшкодування, однак від відповідача коштів в рахунок погашення заборгованості не надходило. Отже, є підстави вважати, що відповідач ухиляється від добровільного виконання обов'язку щодо відшкодування вищевказаної шкоди.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиплати ОСОБА_1 суми страхового відшкодування позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 8, 20, 27 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 509, 526, 530, 629, 993, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства СК «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена