Справа № 713/2085/15-ц
Провадження №2/713/924/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про поділ майна подружжя (про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна, стягнення коштів, визнання недійсними (незаконними) рішення та свідоцтва), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про поділ майна подружжя (про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна, стягнення коштів, визнання недійсними (незаконними) рішення та свідоцтва).

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення даного позову, в якій вказала, що предметом позову є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по вул. Стрітенській, 22, який є об'єктом права спільної сумісної власності, але право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2

У зв'язку з тим, що права власності на предмет позову зареєстроване за ОСОБА_2, то останній без її згоди може вжити заходів щодо продажу майна, закласти майно в іпотеку тощо.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач з метою ухилення від виконання рішення суду може вчинити дії по відчуженню свого майна, що у майбутньому може значно ускладнити виконання рішення суду. З метою недопущення відчуження відповідачем спірного майна вважає за необхідне вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладенням арешту на вказане майно.

Просила забезпечити її позов до ОСОБА_2, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по вул. Стрітенській, 22.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявниці з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.152 ЦПК України та роз'яснень п.3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

У пункті 4 вказаної постанови розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що позивачем належним чином не було обґрунтовано заяву про забезпечення позову в частині того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

У поданій до суду заяві заявник не обґрунтовує необхідність застосування заходу забезпечення позову у виді арешту всього майна та не вказує інші відомості, необхідні для забезпечення позову, зокрема не вказано відомостей для заповнення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, передбачених ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також позивачем не обґрунтовано того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він буде відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлена можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про поділ майна подружжя (про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна, стягнення коштів, визнання недійсними (незаконними) рішення та свідоцтва) - без розгляду.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Кибич