У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Голобокова Артема Геннадійовича, який діє в інтересах державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», на рішення апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12 травня 2008 року між ним та державним підприємством «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України») укладено безстроковий трудовий договір. З 24 березня 2014 року позивач перебував на посаді начальника управління кадрового та документального забезпечення згідно наказу від 21 березня 2014 року № 114к. Наказом від 05 листопада 2014 року № 523к його було звільнено з вказаної посади у зв'язку із припиненням повноважень посадових осіб згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Посилаючись на те, що такий наказ є незаконним та протиправним, оскільки поширюється виключно на правовідносини, що виникають під час розірвання трудових договорів між власником або уповноваженим ним органом та посадовими особами господарських товариств з метою захисту інтересів відповідних інвесторів, просив суд, із урахуванням уточнених позовних вимог, поновити його на посаді начальника управління кадрового та документального забезпечення ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» з 05 листопада 2014 року, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника управління кадрового та документального забезпечення ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» з 05 листопада 2014 року.

Стягнуто з ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 83 581 грн 72 коп. та 1 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі Голобоков А.Г., який діє в інтересах ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України застосується до посадових осіб господарських товариств, яким ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» не являється, а позивач в розумінні вказаної норми права не є спеціальним суб'єктом, щодо якого може бути застосована вказана норма.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Голобокова Артема Геннадійовича, який діє в інтересах державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук