АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3520/15 Справа № 184/3812/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Томаш В. І. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б., Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ПАТ "Райффайзен банк Аваль" звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 16 травня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено Генеральну кредитну угоду № М014/03-03/238, згідно до умов якої банк зобов'язався надавати ОСОБА_3 кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної кредитної угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 97 000 доларів США. Строк дії Генеральної Кредитної угоди №М014/03-03/238 від 16 травня 2008 року 120 місяців. ОСОБА_3 зобов'язався використати отримані кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів, укладених в рамках цієї Угоди. 16 травня 2008 року в рамках Генеральної кредитної угоди між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №М014/03-03/242 про надання кредиту в сумі 97 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 14,75% річних, терміном остаточного погашення кредиту 15 травня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитом 19 травня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №М014/03-03/238/1, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, загальною площею 262,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яке належить на праві приватної часткової власності в розмірі по ? частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 22 червня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 014/03-03/242/1 до Кредитного договору, відповідно якої сторони домовилися про викладення у новій редакції п.1.9 ч.2 Кредитного договору, у якому визначили обставини та підстави для дострокового погашення кредиту, порядок пред'явлення вимоги про дострокове погашення

кредиту. Також сторони домовились про встановлення на період з 28 червня 2009 року по 27 грудня 2009 року "кредитних канікул", зменшення розміру щомісячних платежів по сплаті суми кредиту, виклали в новій редакції Додаток №1 "Графік погашення кредиту та сплати процентів" до Кредитного договору. 25 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 014/03-03/242/2 до Кредитного договору, відповідно якої сторони домовились про доповнення підпунктом 2.3.16 частини 2 Кредитного договору щодо забезпечення позичальником укладення з майновим поручителем ОСОБА_5 договору застави транспортного засобі, який буде забезпечувати виконання зобов'язань за цим Договором. Також сторони домовились про встановлення на період з 26 лютого 2010 року по 25 липня 2010 року "кредитних канікул", зменшення розміру щомісячних платежів по сплаті суми кредиту, виклали в новій редакції Додаток №1 "Графік погашення кредиту та сплати процентів" до Кредитного договору. 26 лютого 2010 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 014/03-03/242/3 до Кредитного договору, відповідно якої сторони домовились викласти у новій редакції термін "Договори забезпечення" та доповнити терміном "Предмет застави" п. 5 ч. 1 "Базові умови кредитування, визначення термінів" Договору. Згідно внесених змін терміни набувають такого значення: "Договори забезпечення" - Договори застави та/або іпотеки та/або поруки, укладення яких здійснюється відповідно до умов даного Договору з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитом 26 лютого 2010 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу з фізичною особою №12/110-40/093/1, за яким в заставу Банку було передано рухоме майно - автомобіль марки Опель Астра, д.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_3 свої зобов"язання за кредитним договорам не виконував належним чином, у зв"язку з чим виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені в загальному розмірі - 68 540,17 доларів США.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № М014/03-03/242 від 20 травня 2008 року у розмірі 1 113 092 грн. 30 коп., що станом на день винесення рішення еквівалентно 68 540,17 доларів США, з яких: 62 554,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 264,94 доларів США - заборгованість по процентам; 1 124,06 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просить рішення суду змінити в частині визначення валюти стягнення заборгованості, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено Генеральну кредитну угоду № М014/03-03/238 від 16 травня 2008 року, відповідно до умов якої Банк зобов'язався надавати ОСОБА_3 кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної кредитної угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 97 000 доларів США (а.с.6-7).

16 травня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №М014/03-03/242 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/238 від 16 травня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 97 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75% річних, з кінцевим терміном повернення 15 травня 2018 року (а.с.8-13).

20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено та підписано додаток №1 до вказаного кредитного договору, а саме графік погашення кредиту (а.с.13-15).

В якості забезпечення зобов"язань за вищевказаним кредитним договором між Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №М014/03-03/238/1 від 19 травня 2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, загальною площею 262,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Орджонікідзе, АДРЕСА_1 яке належить на праві приватної часткової власності в розмірі по ? частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16-18).

22 червня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №014/03-03/242/1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились про викладення у новій редакції п.1.9 ч.2 Кредитного договору, у якому визначили обставини та підстави для дострокового погашення кредиту, порядок пред'явлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Також сторони домовились про встановлення на період з 28 червня 2009 року по 27 грудня 2009 року "кредитних канікул", зменшення розміру щомісячних платежів по сплаті суми кредиту, виклали в новій редакції Додаток №1 "Графік погашення кредиту та сплати процентів" до Кредитного договору (а.с.19,20-21).

25 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №014/03-03/242/2 до Кредитного договору, відповідно якої сторони домовились про доповнення підпунктом 2.3.16 частини 2 Кредитного договору щодо забезпечення Позичальником укладення з майновим поручителем ОСОБА_5 договору застави транспортного засобі, який буде забезпечувати виконання зобов'язань за цим Договором. Також сторони домовились про встановлення на період з 26 лютого 2010 року по 25 липня 2010 року "кредитних канікул", зменшення розміру щомісячних платежів по сплаті суми кредиту, виклали в новій редакції Додаток №1 "Графік погашення кредиту та сплати процентів" до Кредитного договору (а.с.22-24).

26 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №014/03-03/242/3 до Кредитного договору, відповідно якої сторони домовились викласти у новій редакції термін "Договори забезпечення" та доповнити терміном "Предмет застави" п. 5 ч. 1 "Базові умови кредитування, визначення термінів" Договору. Згідно внесених змін терміни набувають такого значення: "Договори забезпечення" - Договори застави та/або іпотеки та/або поруки, укладення яких здійснюється відповідно до умов даного Договору з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором; "Предмет застави" - автомобіль Opel Astra, 2001 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 (а.с.25).

В якості забезпечення зобов"язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу з фізичною особою № 12/110-40/093/1 від 26 лютого 2010 року, предметом якого є автомобіль НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с.27, 28).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого банком станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 68 540,17 доларів США , яка складається із: 62 554,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 264,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 403,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, 317,62 доларів США - пеня по процентах (а.с.31, 32).

Задовольняючи позовні вимоги банку щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 1 113 093 грн. 30 коп., суд посилався на обґрунтованість вимог в цій частині,однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор має право вимагати дострокового погашення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так у відповідності до ст.ст. 549, 550 ЦК України, на підставі умов кредитного договору нараховується до стягнення пеня за несвоєчасне погашення кредиту, а також пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №М014/03-03/242 відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 97 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75% річних, з кінцевим терміном повернення 15 травня 2018 року (а.с.8-13).

20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено та підписано додаток №1 до вказаного кредитного договору, а саме графік погашення кредиту (а.с.13-15).

За додатковими угодами №014/03-03/241/1 від 22 червня 2009 року, №014/03-03/242/2 від 25 лютого 2010 року та №014/03/03/242/3 від 26 лютого 2010 року сторони вносили зміни до кредитного договору, за яким ОСОБА_3 встановлювалися "кредитні канікули" зі зменшенням сплати щомісячних платежів по кредиту, змінювався графік погашення кредиту та сплати відсотків, вносилися зміни до умов щодо забезпечення виконання зобов"язання (а.с.19-25).

Згідно валютного ордеру №/03-03/242 від 20 травня 2008 року вбачається, що Банк перерахував на поточний рахунок відповідача ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 97 000 доларів США (а.с.29).

У якості забезпечення зобов"язань за вищевказаним кредитним договором між Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №М014/03-03/238/1 від 19 травня 2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме

майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, загальною площею 262,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Орджонікідзе, АДРЕСА_1 яке належить на праві приватної часткової власності в розмірі по ? частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16-18).

Також, в якості забезпечення зобов"язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу з фізичною особою № 12/110-40/093/1 від 26 лютого 2010 року, предметом якого є автомобіль НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с.27, 28).

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору 04 липня 2014 року банком на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.33).

Вимога банку про погашення заборгованості відповідачем була отримана 08 липня 2014 року (а.с.35).

Згідно розрахунку, наданого банком станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 68 540,17 доларів США, яка складається із: 62 554,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 264,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 403,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, 317,62 доларів США - пеня по процентах (а.с.31, 32).

Відповідно до положень ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку , встановленому спеціальним законодавством України. Регулювання правовідносин у сфері валютного регулювання і валютного контролю відбувається на підставі положень Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У пункті 1 ст. З Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" зазначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Ця норма кореспондує до приписів ст. 35 Закону України "Про Національний банк України".

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. У ч. 3 ст. 533 ЦК України зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. У випадках укладання договорів кредиту із здійсненням платежів в іноземній валюті, законодавець зобов'язує банки отримувати індивідуальні ліцензії.

Пунктом 4 ст. 5 Декрету КМУ зазначено, що індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребує одержання індивідуальної ліцензії НБУ. Для правомірного укладення спірних Договорів з надання Позичальникам кредитних коштів, Банку потрібно мати індивідуальну ліцензію НБУ.

Згідно ч.5 ст. 5 Декрету КМУ, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Однак п.п. "в" п. 4 ст. 5 вказаного Декрету вказує на те , що індивідуальна ліцензія НБУ потребується при наданні кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, які на даний час законодавчо не встановлені.

Таким чином, за відсутності нормативних умов застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті, згідно зі ст. 5 Декрету, є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку, а саме у відповідності до ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 113 092 грн. 30 коп., суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Проте фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафів можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов"язання у гривні.

Тобто сума заборгованості за кредитним договором та проценти можуть бути стягнуті з відповідача на користь банку в іноземній валюті, а пеня за порушення строків повернення кредиту та пеня за порушення строків сплати процентів має бути стягнута у гривні відповідно курсу валют станом на час звернення банку зі вказаними позовними вимогами (а.с.110) і які становлять: пеня за порушення строків повернення кредиту - 6 181 грн. 36 коп., пеня за порушення строків сплати процентів - 4 869 грн. 11 коп.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ухваленням в цій частині нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № М014/03-03/242 від 20 травня 2008 року у розмірі 1 113 092 грн. 30 коп., що станом на день винесення рішення еквівалентно 68 540,17 доларів США, з яких: 62 554,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 264,94 доларів США - заборгованість по процентам; 1 124,06 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № М014/03-03/242 від 20 травня 2008 року, яка складається із: заборгованість за кредитом в розмірі 62 554,39 доларів США; заборгованість по процентам в розмірі 5 264,94 доларів США;

пеня за порушення строків повернення кредиту в розмірі 6 181 грн. 36 коп.; пеня за порушення строків сплати процентів в розмірі 4 869 грн. 11 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий суддя

Судді