Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/3322/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Бойко О.Ю.
Провадження № 22-ц/778/1385/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
18 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
Головуючого: Крилової О.В.
Суддів: Трофимової Д.А.
При секретарі: Семенчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики,
У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь: заборгованість за договором позики від 04 вересня 2005 року у розмірі 102 000 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами - 922 843,09 грн., а всього - 1 024 843 грн. 09 коп.; заборгованість за договором позики від 20 листопада 2005 року у розмірі 15 300 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами - 174 484,23 грн., а всього - 189 784 грн. 23 коп. та судові витрати.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15 300 грн. - основної заборгованості, 11 263,25 грн. - відсотків за користування коштами, 1 500 грн. - витрат на правову допомогу та 243,60 грн. - витрат на сплату судового збору, а всього - 28 306,85 грн.

У задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики від 04 вересня 2005 року відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просив рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором позики від 04.09.2005 року скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04 вересня 2005 року у розмірі 102 000 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами - 922 843,09 грн., а всього - 1 024 843 грн. 09 коп.; рішення суду в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 20.11.2005 року змінити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 20.11.2005 року в розмірі 174 484,23 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за договором позики скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року в частині відмови в стягненні процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року скасовано, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року залишено без змін.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року в частині стягнення процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року змінено, збільшено їх розмір до 40 240 грн. 96 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_3 відхилена. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_3 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки апеляційним судом не було вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ст. 11, ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, і, разом з тим, розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка про одержання судової повістки). Відповідач повідомлен про розгляд справи в порядку ч. 5 ст. 76 ЦПК України, так, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судову повістку отримав представник ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою довіреністю від 22.05.2014р. - ОСОБА_5 (а.с. 44).

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 220, ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін, їх представників не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заява розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частин 2, 3 цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 5 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до п.п. 36, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

У п. 48 вищевказаної Постанови Пленуму роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом апеляційної інстанції при ухваленні 04 березня 2015 року рішення не вирішувалося питання про розподіл судових витрат між сторонами, а тому у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне ухвалити з цього питання додаткове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову до суду першої інстанції ОСОБА_3 оплатив судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с. 37), витрати на правову допомогу, які сплачені позивачем представнику, у суді першої інстанції склали 1 500 грн. (а.с. 24, 25, 46).

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь: за договором позики від 04 вересня 2005 року - 1 024 843 грн. 09 коп.; за договором позики від 20 листопада 2005 року - 189 784 грн. 23 коп., а всього - 1 214 627,34 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15 300 грн. - основної заборгованості, 11 263,25 грн. - відсотків за користування коштами, 1 500 грн. - витрат на правову допомогу та 243,60 грн. - судового збору.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанціїв частині стягнення процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року змінено, збільшено їх розмір до 40 240 грн. 96 коп.

Отже, остаточно з ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто 55 540,96 грн. (15 300 грн. + 40 240 грн. 96 коп.), що становить 4,57 % від 1 214 627,34 грн. (заявлених позовних вимог у суді першої інстанції).

Отже, з урахуванням вимоги пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову з відповідача на користь позивача треба стягнути судовий збір в сумі 166,99 грн., тобто 4,57 % від 3 654 грн.

Судом першої інстанції стягнуто судовий збір в сумі 243,60 грн., але, сторонами, їх представниками рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не переглядалось.

Щодо стягнення судом першої інстанції витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн., то зазначені витрати документально підтверджені та доведені, ці витрати стягнуто судом в повному обсязі.

Таким чином, підстав для змінення розподілу судових витрат у рішенні суду першої інстанції не має.

Далі, при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в розмірі 1 827 грн. (а.с. 73).

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 в межах доводів апеляційної скарги просив суд апеляційної інстанції стягнути за договором позики від 04.09.2005 року - 1 024 843,09 грн. та проценти за договором позики від 20.11.2005 року - 174 484,23 грн., а всього - 1 199 327,32 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанціїв частині стягнення процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року змінено, збільшено їх розмір до 40 240 грн. 96 коп. (порівняно з сумою процентів, яка стягнута судом першої інстанції - 11 263,25 грн.).

Отже, сума стягнення збільшена апеляційним судом на 28 977,71 грн. (40 240,96 грн. - 11 263,25 грн.)

Таким чином, з урахуванням вимоги пропорційності присудження судових витрат з ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанцій у розмірі 44,21 грн., що становить 2,42 %.

Далі, при зверненні до суду з касаційною скаргою на рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в розмірі 2 557,80 грн. (а.с. 113), який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 з урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу в суді апеляційної та касаційної інстанцій (при оскарженні рішення апеляційного суду від 02 вересня 2014 року) склали: 2 038 грн. (а.с. 143, 144), 1 226,01 грн. (а.с. 213, 214), 800 грн. (а.с. 193, 194), 82,68 грн. (а.с. 222, 223), 600 грн. (а.с. 227, 228), а всього - 4 746,69 грн. Зазначені витрати документально підтверджені та доведені, розрахунок цих витрат зроблено відповідно до Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", отже, ці витрати також підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача.

Крім іншого, при зверненні до суду з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в розмірі 1 222 грн. (а.с. 173) та в сумі 114,41 грн. (а.с. 178), витрати на правову допомогу в суді касаційної інстанцій склали 950 грн. (а.с. 170, 171). Ці судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3, оскільки ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_3 відхилена. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

З огляду на викладене, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у суді апеляційної та касаційної інстанцій у загальному розмірі 7 348,70 грн. (44,21 грн. + 2 557,80 грн. + 4 746,69 грн.).

Керуючись ст. ст. 79, 84, 88, 220 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Ухвалити по справі додаткове рішення наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в загальному розмірі 7 348 (сім тисяч триста сорок вісім) грн. 70 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: