Ухвала іменем україни
25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С., суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування рішень, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з договором купівлі-продажу

від 23 квітня 2002 року вона придбала у ОСОБА_5 присадибну земельну ділянку площею 0,095 га, розташовану в с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. Проте у 2013 році їй стало відомо, що до укладення договору купівлі-продажу рішеннями виконкому Михайлівської сільської ради від 21 листопада 2001 року № 125 та № 126 у ОСОБА_5 була вилучена частина зазначеної земельної ділянки, площею 0,0053 га, та передана ОСОБА_6 Рішенням виконкому Михайлівської сільської ради від 14 серпня 2012 року № 144 земельній ділянці площею 0,0053 га, виділеній ОСОБА_6, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсними та скасувати зазначені рішення, як такі, що прийняті з порушенням земельного законодавства.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення виконкому Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21 листопада 2001 року № 125 про вилучення у ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0053 га.

Визнано недійсним рішення виконкому Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21 листопада 2001 року № 126 про виділення ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0053 га.

Визнано недійсним рішення виконкому Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 14 серпня 2012 року № 144 про присвоєння земельній ділянці площею 0,0053 га поштової адреси.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що прийнявши рішення про вилучення земельної ділянки у ОСОБА_5, передачу її ОСОБА_6 та присвоєння поштової адреси, виконком Михайлівської сільської ради порушив право власності на земельну ділянку ОСОБА_4, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 41 Конституції України.

Проте з такими висновками судів не можна погодитись з наступних підстав.

У справі встановлено, що 26 квітня 1999 року ОСОБА_5 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 026495, згідно з яким ОСОБА_5 на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів від 27 квітня 1999 року № 25 було передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,095 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а. с. 81).

Рішенням Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21 листопада 2001 року № 125 за заявою ОСОБА_5 було вилучено із належної їй присадибної земельної ділянки площею 0,095 га, земельну ділянку площею 0,0053 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з підстав, передбачених п. 1 ст. 27 ЗК України (1990 року) (а. с. 8). У зв'язку з прийняттям такого рішення було внесено відповідні зміни до державного акта на право приватної власності на землю від 26 квітня 1999 року серії І-ЗП № 026495 (а. с. 7, 8).

Рішенням Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21 листопада 2001 року № 126 на підставі заяви ОСОБА_6 виділено йому земельну ділянку розміром 0,0053 га в с. Михайлівка по АДРЕСА_1, на якій збудовано гараж (а. с. 10).

Рішенням Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 14 серпня 2012 року № 144 вирішено присвоїти поштову адресу земельній ділянці площею 0,0053 га, для будівництва і обслуговування гаража, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Згідно зі ст. 9 ЗК України (у редакції 1990 року) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ч. 1 ст. 22 ЗК України (у редакції 1990 року)).

Відповідно до ст. 23 ЗК України (у редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Порушення законодавства при підготовці прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення (акта), яке порушує права іншої особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, у тому числі відсутність належних документів для надання земельної ділянки, є підставою для визнання такого (рішення) акта недійсним, а також визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 28 ЗК України (1990 року) право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється у разі:

1) добровільної відмови від земельної ділянки;

2) відчуження (продажу) земельної ділянки Раді народних депутатів;

3) викупу земельної ділянки для державних або громадських потреб;

4) припинення у випадках, передбачених пунктами 4, 6-8 статті 27 цього Кодексу.

Припинення права власності на земельну ділянку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, провадиться за рішенням відповідної Ради народних депутатів.

Згідно зі ст. 29 ЗК України (1990 року) передбачено, що припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів.

23 квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,095 га, що належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 26 квітня 1999 року серії І-ЗП № 026495 (а. с. 84).

На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 05 липня 2012 року отримала державний акт на земельну ділянку площею 0,095 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, належним чином не з'ясував, чи порушено право ОСОБА_8 оспорюваними рішеннями, зважаючи на те, що на момент їх прийняття виконкомом Михайлівської сільської ради право власності ОСОБА_8 на спірну земельну ділянку ще не виникло.

Таким чином, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд недоліків суду першої інстанції не усунув, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду без змін.

За таких обставин ухвалені судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук Г.В. Юровська