Справа № 505/477/14-ц
Провадження по справі № 2/505/5/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач наполягав в остаточному вигляді на стягненні з відповідачки на свою користь 28861 грн. 53 коп. за договором позики та судові витрати.

Відповідачка позов не визнала, стверджуючи, що вона дійсно отримувала від позивача кошти, але не 2660 доларів США, як зазначено у розписці, а тільки 2000 доларів США, а інші 660 доларів США - це за користування грішми. У подальшому у судове засідання не з'являлася, не надала цьому поважним підстав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась, як і її представник. Тому суд вважає можливим закінчити розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 06 червня 2010 року відповідачка отримала від позивача 2660 доларів США, зобов'язавшись повернути кошти до 06 вересня 2010 року. Але, взяте на себе зобов'язання не виконала і кошти не повернула. Між тим, положення ст.. 1046 ЦК України зобов'язують її повернути ці кошти у визначений сторонами термін. При цьому суд не може взяти до уваги заперечення відповідачки стосовно отримання від позивача тільки 2000 доларів США, бо саме сума у 2660 доларів США зазначена у наданій відповідачкою розписці, свій підпис в якої вона не спростовувала. Суд оцінюючи таку розписку, вважає, що йдеться про борг коштів, а не про заставу, бо договір застави обов'язково має бути посвідчений нотаріально.

Крім того, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики від 18 вересня 2013 року, де вказано, що «…за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, та і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору…».

При розгляданні зазначеного спору, суд переконався, що право стосунки між сторонами виникли саме з договору позики, а не з будь-якого іншого договору.

Тому позов підлягає задоволенню у межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 88 п.1, 212, 215, ЦПК України, ст.ст. 1046, 1074 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 28861 грн. 53 коп. та 288 грн. 11 коп. судових витрат по сплаті судового збору, а всього 29149 грн. 64 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я -