Справа № 362/557/14-ц
Провадження № 2/362/60/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.02.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Васильківської міської ради Київської області про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування спірним житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить вселити її та її малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_1; виділити їй в користування житлову кімнату площею17,5 кв.м; кімнати площею 12,3 виділити відповідачам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4; кімнати загального користування, а саме: коридор 9,6 кв.м., коридор 3,5 кв.м., кухню 8,3 кв.м., ванну та туалет залишити в загальному користуванні; зобов'язати відповідачів передати позивачу ключі від замків до спірної квартири та не чинити позивачу перешкоди в користуванні виділеною їй кімнатою та приміщеннями загального користування.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що вона, відповідачі та ОСОБА_5 були власниками квартири АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_5 і у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2011 року сторони отримали право на спадщину на 1/3 частину 1/4 частки спірної квартири, а тому на даний час сторони є власниками по 1/3 частці спірної квартири кожний. Після смерті матері батько став проживати з іншою жінкою за іншою адресою, а позивач разом з братом залишились проживати в спірній квартирі. Однак, в зв'язку з погіршенням стосунків між позивачем та братом - ОСОБА_6 позивач, будучи вагітною, змушена була залишити квартиру та поселитися в найманій квартирі, в якій проживає на даний час разом з родиною. Позивач, посилаючись на те, що на даний час в спірній квартирі проживає лише брат з дружиною та дитиною, в спірній квартирі залишились її особисті речі, які вона не може забрати в зв'язку з тим, що відповідачі змінили в дверях замки та не допускають її до квартири, просила суд вселити її разом з донькою до спірної квартири, виділивши їм окрему кімнату за рішенням суду.

За ініціативою суду, протокольною ухвалою суду від 06.11.2014 року, до участі в розгляді справи в інтересах неповнолітньої доньки позивача, було залучено Службу у правах дітей Васильківської міської ради Київської області (а.с.63).

Позивач в судове засідання не з'явилась, надіславши заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи судом неодноразово біли повідомлені належним чином. ( а.с.56, 57 «а»,61,67,77), про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направили.

В інтересах відповідача ОСОБА_3 участь в судовому розгляді справи брав його представник - ОСОБА_7, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 23.06.2014 року (а.с.49).

З пояснень останнього в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не визнає вимоги позову та заперечує щодо їх задоволення.

Однак, з огляду заяви представника відповідача - ОСОБА_7 від 22.12.2014 року вбачається, що договір з ОСОБА_6 про надання правової допомоги достроково розірвано ( а.с.74).

В зв'язку з цим, суд, враховуючи неявку відповідачів, вважає за можливе вирішити справу заочно на підставі наявних в справі доказів, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує.

Представник Служби у справах дітей Васильківської міської ради Київської області в судове засідання також не з'явився, надіславши листа, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, при цьому захистити права дитини та діяти в її інтересах (а.с.71).

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 ( а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області Нещасною Т.М позивач отримала право на спадщину на 1/3 частку 1/4 частки спірної квартири після смерті ОСОБА_5 (а.с.22). Відповідачі також отримали право на спадщину на 1/3 частку 1/4 частки спірної квартири після смерті ОСОБА_5.

На даний час сторони є власниками по 1/3 частці спірної квартири АДРЕСА_1.

З огляду довідки форми № 732 від 25.03.2014 року в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с.33).

У відповідності до технічного паспорту на квартиру, виданого Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації спірна квартира розташована на 7 поверсі чотирьохповерхового будинку і являє собою окрему ізольовану квартиру, яка має загальну площу 72,4 кв.м., житлову площу 42,10 кв.м. та складається з 3 трьох житлових кімнат площею 17,5 кв.м., 12,3 кв.м., 12,3 кв.м, кухні 8,3 кв.м., ванної кімнати 3,0 кв.м., туалету 1,3 кв.м., коридорів 3,5 кв.м і 9,6 кв.м. та балконів площею 2,3 кв.м. і 2,3 кв.м.( а.с.8-10,16).

В судовому засіданні позивач вказувала, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, а саме змінили замки та обмежили доступ до квартири, у зв'язку з чим позивачу довелося звернутися до працівників міліції для вирішення спірних питань.

Дана обставина стверджується постановою ДІМ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області від 19.08.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи ( а.с.5).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що їй відомо щодо непорозумінь які виникають між позивачем та відповідачами зі слів ОСОБА_1 яка розповідала, що ОСОБА_3 який є її братом поміняв замки та не пускає її до спірної квартири.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За нормою ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

За нормою частини другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно положення статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до частини першої ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог з приводу порушення його права, на належне користування квартирою АДРЕСА_1 як співвласника житлового приміщення, а тому є всі підстави усунення перешкоди в користуванні власністю, шляхом зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою та вселити позивача у вказану квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині зобов'язання відповідачів надати позивачу ключі від спірної квартири.

Згідно ст. 166 Житлового кодексу УРСР, договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків вселення батьками своїх неповнолітніх дітей (частина перша статті 161), а також надання наймачеві після закінчення капітального ремонту будинку (квартири) іншого жилого приміщення (частина третя статті 165).У разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.3 ст.358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач має право власності на 1|3 частину спірної квартири. В той же час, між ним та відповідачами виникають конфлікти з приводу користування вказаною квартирою.

Права позивача порушено і вона позбавлена гарантованих прав на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд, а тому вона має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення порушення її прав та усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Незважаючи на наявність у позивача права власності на частку спірного майна, відповідачі не надають останній добровільної згоди на користування ним, тим самим перешкоджаючи здійсненню ОСОБА_1 свого права власності на вказану квартиру, що є беззаперечним правом останньої, яке в даному випадку підлягає захисту судом у запропонований спосіб в межах заявлених позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні на даний час в спірній квартирі проживає лише один з співвласників - ОСОБА_3. Домовленості щодо порядку користування спільною частковою власністю між співвласниками не досягнуто, відповідачі, знаючи про предмет спору, в судове засідання не з'явились, пояснень по суті не надали, а тому суд вважає за необхідне встановити порядок користування спірним житловим приміщенням за варіантом позивача.

При цьому суд враховує площу спірної квартири, розмір кожної з житлових кімнат, частки у праві власності кожного з співвласників, кількість осіб, що зареєстровані в квартирі, розмір житлової площі, що припадає на одну особу, конфліктну ситуацію, яка склалася між співвласниками та інтереси неповнолітньої дитини.

З огляду технічного паспорту житлова площа квартири складає 42,10 кв.м. та складається з трьох кімнат площею 17,5 кв.м., 12,3 кв.м., 12,3 кв.м., розподілити кімнати відповідно до ідеальних часток співвласників (1/3 частка житлової площі становить 14,3 кв.м.) неможливо, а тому суд погоджується з запропонованим варіантом розподілу позивача, оскільки останній є найбільш прийнятним, кімната площею 17,5 кв.м., на яку претендує позивачка є ізольованою, а тому враховуючи, що з позивачем в даній кімнаті буде проживати й малолітня донька, а в спірній квартирі на даний час проживає лише один з співвласників,а суд вважає за можливе задовольнити вимоги позову в частині встановлення порядку користування житлом.

Місця загального користування, а саме: кухню 8,3 кв.м., ванну кімнату 3,0 кв.м., туалет 1,3 кв.м., коридори 3,5 кв.м і 9,6 кв.м. суд залишає в спільному користуванні

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони та їх представники, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, її порушене право підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за подачу позову до суду в розмірі 243,60 грн тобто з кожного по 121 грн 80 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 150 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 3, 316, 317, 319, 328, 358, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 232-233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа: Служба у справах дітей Васильківської міської ради Київської області про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування спірним житлом - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до квартири АДРЕСА_1

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином:

виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 8 площею 17,5 кв.м;

виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № 7 площею 12,3 кв.м.;

виділити ОСОБА_4 в користування житлову кімнату № 6 площею 12,3 кв.м.;

залишити в спільному користуванні співвласників коридор № 1 площею 9, 6 кв.м., коридор № площею 3,5 кв.м., кухню № 5 площею 8,3 кв.м., ванну № 3 площею 3,0 кв.м., туалет № 4 площею 1, 3 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні виділеною їй кімнатою площею 17,5 кв.м. та приміщеннями загального користування, надавши останній ключі від вхідних дверей квартири.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя