АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/3 частини земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі 2/3 частини земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 та просив виділити йому 1/3 частину земельної ділянки площею 0.0986 га, по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є власником 1/3 вказаної земельної ділянки та 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці. Відповідачу, ОСОБА_3, належить 2/3 частин вищезазначеної земельної ділянки, та 2/3 частини житлового будинку за вказаною адресою. Сторони не можуть дійти згоди щодо користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Крім того, ухвалою суду від 10 жовтня 2013 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позову заяву ОСОБА_3 до

ОСОБА_2 про виділ в натурі 2/3 частин земельної ділянки, в якій останній просив виділити йому в натурі 2/3 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 серпня 2014 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

_________________________________________________

Справа № 757/16147/13-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/55/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Бортницька В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Виділено в натурі належну ОСОБА_2 1/3 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 329 кв. м., що складається з двох частин:

земельної ділянки площею 99,3 кв.м, що має форму неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1;

земельної ділянки площею 229,7 кв.м, що має форму неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки А-12-13-14-А.

Виділено в натурі належну ОСОБА_3 на праві власності 2/3 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 657 кв.м.

Межі розподілу земельних ділянок прокладено по ламаних лініях.

Встановлено безоплатний сервітут щодо земельної ділянки площею 13,8 кв.м, що належить ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 для проходу, можливого прокладання необхідних комунікацій між земельними ділянками. Визначено межі зазначеної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити. Виділити в натурі належну ОСОБА_2 1/3 частину земельної ділянки, а йому належні 2/3 частини згідно варіанту поділу № 1 (а.с. 79).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник -

ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення Печерського районного суду м. Києва від

6 серпня 2014 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 140527 від 29 січня 2007 року, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 23 грудня 2003 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2006 року, ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частини земельної ділянки кадастровий номер: :82:143:0036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 6).

Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого та зареєстрованого на Київській Універсальній біржі 8 лютого 1995 року, реєстраційний номер 7715/769, ОСОБА_2 належить 1/3 частина житлового будинку, квартира № 2, що знаходяться на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 7).

ОСОБА_3 на підставі договорів дарування р№ 782 від 12 квітня 2006 року, р№ 644 від 28 травня 2004 року та р№ 803 від 21 травня 2009 року належить 2/3 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 44-47).

Також, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 018922 від 6 червня 2011 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0986 га за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 43).

Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Положеннями ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

З метою усунення суперечності заявлених сторонами варіантів поділу спірної земельної ділянки за їх клопотанням ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

З висновку експертів № 11131/13-41/11132/13-43 від 28 лютого 2014 року (том 1 а.с. 89-114) вбачається технічна можливість розподілу земельної ділянки відповідно до часток співвласників та запропоновано варіанти такого поділу.

Враховуючи визначені експертом варіанти розподілу земельної ділянки, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог та можливість поділу земельної ділянки за четвертим варіантом, запропонованим у висновку експертів, оскільки саме вказаний варіант враховує порядок користування будинком та господарськими спорудами, який склався між сторонами.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, технічний паспорт БТІ на житловий будинок станом на 5 червня 2013 року, на підставі якого було проведено судову земельно-технічну експертизу під час розгляду справи судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутній, сторони надати його не змогли і про його існування їм нічого не відомо, на підставі чого колегія суддів дійшла висновку про безпідставність використання цього документа при складанні висновку експертів КНДІСЕ від 28 лютого 2014 року.

Крім того, вказаний варіант поділу земельної ділянки враховує самовільно побудовані ОСОБА_2 прибудову до фасаду будинку та бетонну паркову.

Разом з тим, рішенням Печерського районного суду від 13 березня 2012 року, яке набрало законної сили та виконується у примусовому порядку, останнього зобов'язано знести зазначені самовільні побудови та привести територію у попередній стан (а.с. 57-59).

З метою встановлення дійсних обставин справи та сприяння сторонам у реалізації їх змагальних прав, апеляційним судом 27 листопада 2014 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, та покладено на відповідача ОСОБА_3 оплату за її проведення.

У зв'язку зі значним навантаженням на зазначену експертну установу, заступник директора ОСОБА_8 звернулася до апеляційного суду із клопотанням про погодження проведення експертизи понад встановлений законодавством трьохмісячний строк та оплату її вартості (том 2 а.с. 31-32).

Натомість, ОСОБА_3 оплату не здійснив та заперечував проти продовження строків її проведення, одночасно наполягаючи на задоволенні зустрічних позовних вимог на підставі варіантів поділу земельної ділянки, запропонованих у висновку спеціаліста - інженера-землевпорядника ТОВ «Консалтингова фірма «Євротерра» (том 2 а.с. 10-20).

Зазначений висновок спеціаліста колегія суддів не бере до уваги, оскільки дослідження, проведені ТОВ «Консалтингова фірма «Євротерра» не є експертними дослідженнями в розумінні ст. 143 ЦПК України, відповідно до положень якої обставини, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, можуть бути з'ясовні лише на підставі призначеної судом експертизи.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 фактично відмовився від проведення призначеної за його клопотанням експертизи, а представником позивача під час апеляційного розгляду справи таке клопотання не заявлялося, тобто фактичне недосягнення співвласниками домовленості про порядок користування спільною частковою власністю, а також відсутність у суду спеціальних знань, колегія суддів позбавлена можливості самостійно визначити порядок поділу належної їм земельної ділянки площею 0,0986 га за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, взявши до уваги висновок експертів КНДІСЕ від 28 лютого 2014 року, який враховує самовільно збудовані позивачем прибудову і бетонну паркову та ґрунтується на відсутньому в матеріалах справи технічному паспорті на житлову будівлю, дійшов помилкових висновків по суті заявлених позовних вимог.

Надані сторонами докази не дають можливості суду виділити в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку відповідно до належних їм часток.

З огляду на викладене, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у первісному і зустрічному позовах.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 серпня 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко