Номер провадження: 22-ц/785/902/15
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2014 року,

встановила:

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою він перебував в шлюбі до 24 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та сина ОСОБА_5, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1, а позивач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини доходу на кожну дитину. З лютого 2014 року дочка ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_2, оскільки не бажає проживати з матерю із-за постійних сварок з нею. Після уточнення позовних вимог позивач просив:

- визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 разом з позивачем;

- припинити стягнення з нього аліментів з дня подачі позову;

- стягнути з відповідачки на його користь сплачені аліменти за термін фактичного проживання дочки з позивачем, тобто з березня 2014 року;

- витребувати у відповідачки та передати позивачу свідоцтво про народження дочки, її медичну книжку, гімназичний квіток, проїзний документ дитини.

Відповідачка позов не визнала.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні виняткові обставини для розлучення дитини з матерю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбі до 24 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та сина ОСОБА_5, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після розірвання шлюбу діти проживали з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира є двохкімнатною загальною площею 50,3 кв. м., житловою площею 30,6 кв.м. В квартирі крім позивачки та дітей проживають батьки позивачки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7(а.с.37).

На підставі рішенням Малиновського районного суду від 15 червня 2011 року позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/6 частини доходу на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Малиновського районного суду від 7 червня 2010 року визначений спосіб участі позивача у вихованні дітей.

З лютого 2014 року дочка ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_2. Зазначена квартира є двохкімнатною загальною площею 52,3 кв. м., житловою площею 32,9 кв.м. В квартирі проживає позивач зі своєю дружиною та дочкою ОСОБА_4(а.с.9).

Позивач та відповідачка мають постійну роботу, позитивно характеризуються.

ОСОБА_4 навчається в 4(8) класі гімназії №5 міста Одеси з 2012-2013 навчального року. З характеристики вбачається, що у порівнянні з попередніми роками у 2014-2015 навчальному році особисте ставлення ОСОБА_4 до навчання значно покращилося. Батько дуже дбайливо ставиться до доньки, цікавиться її успішністю, регулярно відвідує батьківські збори, сприяє всім позашкільним заняттям доньки.

За висновком органу опіки та піклування рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з батьком(а.с.56).

В суді першої інстанції ОСОБА_4 підтвердила своє бажання жити разом з батьком.

Частина 1 статті 161 СК України передбачає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз"яснино, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Колегія суддів вважає, що суд не врахував зазначених вимог закону та роз"ясень, та помилково посилався на пункт 24 роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від України від 12 червня 1998 р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", який втратив чинність на підставі вищезазначеної Постанови від 21 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 року досягне 14 років, з лютого 2014 року проживає разом з батьком, підтвердила в суді своє бажання проживати разом з ним. Побутові умови проживання в квартирі батька за адресою: АДРЕСА_2 та умови матеріального забезпечення є задовільними. Проживання разом з батьком позитивно відобразилося на навчанні ОСОБА_4. Перешкод для спілкування з матерю, дідом, бабкою та братом, які проживають за адресою: АДРЕСА_1, не має, оскільки з пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_4 вільно відвідує їх та спілкується.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що в інтересах дитини є доцільним визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з її батьком за адресою:АДРЕСА_2.

В зв'язку з постійним проживанням ОСОБА_4 з позивачем та знаходженням її на утриманні позивача, на підставі ч.1 ст.192 СК України підлягають задоволенню позовні вимоги про зміну розміру аліментів шляхом припинення стягнення аліментів з позивача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно.

Позовні вимоги про стягнення з відповідачки сплачених позивачем аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 за термін фактичного проживання її з позивачем, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано доказів стягнення з нього аліментів за цей період, їх розмір.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про витребування у відповідачки та передачі позивачу свідоцтва про народження дочки, її медичної книжки, гімназичного квітка, проїзних документів дитини, оскільки відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, а частина 2 цієї статті передбачає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Знаходження зазначених документів у відповідачки не порушує прав позивача, який не надав доказів, що відповідачка перешкоджає використанню зазначених документів позивачем чи дочкою ОСОБА_4.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судовий збір в сумі 243,60 грн., який необхідно було сплатити позивачем при подачі позову, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави, а судовий збір в сумі 121,80 грн., який сплачений позивачем при подачі апеляційної скарги, підлягає стягненню на його користь з відповідачки на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з її батьком ОСОБА_2 за адресою:АДРЕСА_2.

Припинити з 7 квітня 2015 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, які призначені рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15 червня 2011 року.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 121 гривня 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш