АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Чала А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод в розпорядженні власністю шляхом припинення іпотеки і вилучення з Державного реєстру відомостей про іпотеку та обтяження нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), про визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод в розпорядженні власністю шляхом припинення іпотеки і вилучення з Державного реєстру відомостей про іпотеку та обтяження нерухомого майна.

Визнано недійсним іпотечний договір №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого щодо вимог до ОСОБА_2 є ТОВ «ФК «Вектор Плюс», і ОСОБА_2

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди в розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору про відступлення права вимоги №6970 від 28 листопада 2012 року, шляхом припинення іпотеки.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №2507208, внесений на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами №6970 від 28 листопада 2012 року і запис про обтяження №2507239, внесений на підставі іпотечного договору №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2

В апеляційних скаргах представники ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просять скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відомву у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Посилаються на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначають, що на момент вчинення оспорюваного іпотечного договору ОСОБА_2 була титульним володільцем квартири АДРЕСА_1, оскільки володіла цією квартирою на підставі дійсного договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року, який в установленому законодавством порядку не визнаний недійсним. Витребування квартири з добросовісного володіння ОСОБА_2 на підставі рішення Святошинського районного суд м. Києва від 25 вересня 2012 року не мало наслідком недійсність даного договору. Суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору іпотеки. Іпотекою квартири забезпечується зобов'язання ОСОБА_2 щодо повернення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» кредитних коштів згідно кредитного договору від 22 лютого 2008 року, за яким ОСОБА_2 було надано кредит на придбання цієї квартири. До теперішнього часу кредит не погашений, основне зобов'язання не припинене. Основне зобов'язання є дійсними, а тому підлягає забезпеченню іпотекою відповідно до умов іпотечного договору. Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека є чинною для ОСОБА_4 Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на те, що позовні вимоги були заявлені ОСОБА_4 зі спливом позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав ще в 2011 році, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Звертають увагу на те, що вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору вже були предметом судового розгляду. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України було підставою для закриття провадження в справі.

В апеляційній інстанції представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційні скарги та просять їх задовольнити.

ОСОБА_4 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник ПАТ «Сведбанк» не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. договором купівлі-продажу квартири від 16 серпня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 в особі ОСОБА_7, який діяв на підставі посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською Н.І. довіреності від 03 серпня 2007 року, та ОСОБА_9, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_9. придбав квартиру АДРЕСА_1.

09 вересня 2007 року ОСОБА_5 помер. Спадкоємцем прав та обов'язків ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4, який в установленому порядку прийняв спадщину.

На підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., ОСОБА_9 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2

22 лютого 2008 року, між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2, укладено кредитний договір. За умовами договору ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 94 640,00 доларів США на строк до 22 лютого 2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №2619/0208/71-005-Z-1, згідно якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги за укладеним з ОСОБА_11 кредитним договором та іпотечним договором №2619/0208/71-005-Z-1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2011 року задоволено частково позов прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_2, треті особи: Приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Трубінська Н.І., Рильська Л.С., ГлушкоЛ.В., ПАТ «Сведбанк» про визнання недійсною довіреності, визнання договорів купівлі продажу квартири недійсними. Визнано недійсною видана від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_7 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською Н.І. довіреність від 03 серпня 2007 року,; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 в собі ОСОБА_7, та ОСОБА_9 від 16 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. (а. с. 8-9).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року задоволено позов прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ВАТ «Сведбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., ОСОБА_9, про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії, скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, визнання недійсним іпотечного договору, припинення іпотеки. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та визнано право власності на неї ОСОБА_4 Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити квартиру АДРЕСА_1, визнаний недійсним іпотечний договір №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2; припинено іпотеку квартири АДРЕСА_1 (а. с. 10-12).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року в частині визнання недійсним іпотечного договору №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року та припинення іпотеки скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій. (а. с. 13-14).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року залишено без змін (а. с. 15-16).

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Сведбанк» про визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод в розпорядженні власністю шляхом припинення іпотеки і вилучення з Державного реєстру відомостей про іпотеку та обтяження нерухомого майна. Просив визнати недійсним іпотечний договір №2619/0208/71-005-Z-1, укладений 22 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого щодо вимог до ОСОБА_2 є ТОВ «ФК «Вектор Плюс», і ОСОБА_2, припинити іпотеку та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №2507208, внесений на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами №6970 від 28 листопада 2012 року і запис про обтяження №2507239, внесений на підставі іпотечного договору №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІV предметом іпотеки є об'єкти нерухомого майна та об'єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об'єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна.

Об'єкти нерухомого майна можуть бути предметом іпотеки лише за таких умов: майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; воно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відсутність хоча б однієї з указаних ознак є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визнання іпотечного договору недійсним є підставою для припинення іпотеки.

Відповідно до статей 387, 388 ЦК можливість віндикації майна в особи, яка володіє майном, у тому числі й майна, переданого в іпотеку, залежить від того, чи є володілець добросовісним набувачем. Якщо іпотекодавець є недобросовісним набувачем, то власник має право витребувати своє майно у іпотекодавця в будь-якому випадку. Подібно до цього власник має право витребувати своє майно, якщо іпотекодавець хоча і є добросовісним набувачем, але це майно було набуте ним безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати. Коли ж іпотекодавець є добросовісним набувачем майна, переданого в іпотеку, і майно придбане ним за відплатним договором, власник має право витребувати це майно в іпотекодавця у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, у разі задоволення судом позову власника про витребування майна із чужого незаконного володіння після набрання рішенням суду законної сили, іпотека цього майна припиняється.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2011 року було визнано недійсним укладений від 16 серпня 2007 року між ОСОБА_5 в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, на підставі якого останній продав вказану квартиру ОСОБА_2, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року квартира АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_2 у володіння ОСОБА_4 із визнанням за ним право власності на це майно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору №2619/0208/71-005-Z-1 від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2, припинення іпотеки та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку, внесеного на підставі вказаного договору.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на те, що на момент укладення іпотечного договору ОСОБА_2 володіла квартирою на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року, який в установленому законодавством порядку не визнаний недійсним. Враховуючі підстави та предмет позовних вимог ОСОБА_5 такі доводи апелянтів не мають правового значення.

В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не заперечує того факту, що ОСОБА_4 є власником квартири, яка перебуває в іпотеці за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_2 Право власності ОСОБА_4 на квартиру визнано за рішенням суду в порядку спадкування майна ОСОБА_5, яке вибуло з володіння останнього поза його волею. Представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не заперечує й того факту, що рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 вересня 2012 року про витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_13 у володіння ОСОБА_4 не звільняє майно від обтяження за іпотечним договором та порушує право власності ОСОБА_4 Заперечення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» проти позову ОСОБА_4 обґрунтовані прогалинами правового врегулювання обраного останнім способу захисту права власності.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на те, що позовні вимоги про визнання недійсним іпотечного договору були заявлені ОСОБА_4 зі спливом позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав ще в 2011 році, а також вони вже були предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було стороною у справі за позовом прокурора Святошинського району м.Києва в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ВАТ «Сведбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., ОСОБА_9, про витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії, скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, визнання недійсним іпотечного договору, припинення іпотеки. Позов ОСОБА_14 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про визнання недійсним іпотечного договору, припинення іпотеки і вилучення відомостей про іпотеку з Державного реєстру заявлений у зв'язку з відступленням ПАТ «Сведбанк» свого права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним та іпотечним договором.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді