30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Прокопчук Н.О.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням, вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням, вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням.
У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Справа 757/20876/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12807/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату площею 12,60 кв.м., а ОСОБА_3 в користування кімнату площею 18,70 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню площею 5,30 кв.м., ванну кімнату площею 2,70 кв.м., коридор площею 4,50 кв.м.; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кімнатою площею 12,60 кв.м. та приміщеннями, що залишені в спільному користуванні; зобов'язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, а також на те, що судом не встановлено наявності фактичних даних, які мають вагоме значення для об'єктивного і всебічного вирішення справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, щовласником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, площею 31,30 кв.м. є ОСОБА_3, про що свідчить довідка форми 3 № 1930 від 12.09.2014, договір купівлі-продажу квартири від 06.04.2000 та реєстраційне посвідчення від 01.06.2000.

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони з 09.03.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 було розірвано.

Із довідки форми 3 № 1930 від 12.09.2014 вбачається, що з 26.04.2011 ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

При цьому, із Акту, складеного у вересні 2014 року КП «Печерська Брама» та підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1, вбачається, що ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, а проживає за іншою адресою.

Із пояснень мешканців будинку АДРЕСА_2 (а.с. 33-37) вбачається, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 з 2006 року по 2014 рік проживали в квартирі АДРЕСА_2.

ІзВитягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11076521 від 29.06.2006 вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, з урахуванням зазначеного положення про те, що житлове приміщення, яке мають право займати члени сім'ї власника, визначається власником житла, ОСОБА_1 з моменту реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_2 що на праві власності належить ОСОБА_3

З 26.04.2011 спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 був зареєстрований за згодою власника житла ОСОБА_3, однак, до придбання спірної квартири відношення не має, утриманням спірної квартири не займався, що ним не заперечувалося.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права користування та вселення до квартири АДРЕСА_1, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_3 спірною квартирою не користувалися, між власником квартири ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_1 угоди про порядок користування зазначеним жилим приміщенням не укладалися, а сама по собі реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою спірної квартири не свідчить про виникнення у нього права користування цим житлом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 26.04.2011 ОСОБА_1 вселився до спірної квартири за згоди відповідача та проживав там до травня 2014 року не підтверджено жодним належним доказом у справі, при цьому, такі доводи спростовані доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: Актом КП «Печерська Брама», поясненнями свідків про те, що ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживав.

Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини справи, судом першої інстанції вірно визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування спірною квартирою.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням, вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: