АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з цієї квартири, звільнення її від належних відповідачу речей та вселення в квартиру ОСОБА_3

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.49-52).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток, зокрема, ОСОБА_3 - 24 жовтня 2015 року (а.с.57).

Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

13 січня 2015 року між сторонами укладений договір оренди з правом викупу квартири АДРЕСА_1 строком на 2 роки 11 місяців, з правом проживання орендаря або інших осіб за договором суборенди. Вартість оренди складає 500 доларів США на місяць.

Даний договір укладений у зв'язку з наявністю боргу відповідача перед позивачем у розмірі 125 422 грн., присудженого рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

Гроші за оренду квартири наймачем орендодавцю не передавалися, квартира в найм не передавалася. Сторони, уклавши договір, не виконали його умов.

За встановлених обставин районний суд прийшов до висновку про відсутність порушення прав позивача зі сторони відповідача на проживання в орендованому приміщенні, оскільки укладаючи договір оренди сторони мали на увазі повернення боргу позивачеві і даний договір має формальний характер. Кожна зі сторін договору оренди, підписавши цей договір, не виконала його умов.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

За правилом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У даному конкретному випадку договір оренди квартири від 13 січня 2015 року укладений у письмовій формі, містить істотні умови щодо предмета договору, терміну оренди, орендної плати, підписаний обома сторонами (а.с.2-3).

З огляду на викладене, висновок районного суду про те, що даний договір є формальним і не виконується сторонами, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, не відповідає обставинам справи, що, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дає суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення виходячи з наступного.

Правовідносини сторін щодо спірної квартири АДРЕСА_1 базуються на договорі оренди з правом викупу від 13 січня 2015 року (а.с.2-3), отже є зобов'язальними.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до Розділу 1 укладеного між сторонами договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Виходячи зі змісту п. 1.1.6 договору, передача майна в оренду оформляється актом прийому-передачі квартири.

Умови договору не містять обов'язку орендодавця виселитися з квартири та звільнити її від належних йому речей. Умови договору також не містять права орендаря на вселення у квартиру до передачі майна в оренду.

У розпорядженні суду відсутні допустимі - письмові, докази того, що майно передане в оренду з оформленням акту прийому-передачі квартири.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з цієї квартири, звільнення її від належних відповідачу речей та вселення в квартиру ОСОБА_3 не базуються на умовах укладеного між сторонами договору оренди. Інші вимоги, зокрема, про зобов'язання передати майно в оренду з оформленням акту прийому-передачі квартири, в рамках даної справи не пред'явлені.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.І. Побірченко

В.В. Соколова