У Х В А Л А

іменем україни

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків, завданих неякісним виконанням підрядних робіт, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2011 року уклав із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір підряду, відповідно до умов якого вони зобов'язались до 16 червня 2012 року виконати роботи по зведенню даху житлового будинку з терасами та сараєм, розташованого по АДРЕСА_1. На виконання умов цього договору він передав їм 145 тис. грн. Посилаючись на те, що роботу вони виконали неякісно та з порушенням строку, а виявлені недоліки не усунули, позивач просив стягнути з них збитки, завдані неякісним виконанням підрядних робіт, у розмірі 79 479 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року рішення місцевого суду скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 збитки у розмірі 61 607 грн. В іншій частині позову відмовлено Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не є суб'єктами господарювання, а тому відповідно до закону не мають права виконувати роботу, визначену договором підряду. Крім того, районний суд послався на те, що позивач не довів наявності у нього права власності на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт будівництва, та наявності дозвільної документації для такого будівництва.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що підрядні роботи були виконані з недоліками, які відповідачі не усунули, що є підставою для стягнення з них збитків, які має понести замовник на усунення недоліків, у розмірі, визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ОСОБА_5 було укладено договір підряду, відповідно до умов якого вони зобов'язались до 16 червня 2012 року виконати роботи по зведенню даху житлового будинку з терасами та сараєм, розташованого по АДРЕСА_1. На виконання умов цього договору позивач передав їм 145 тис. грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що роботу відповідачі виконали неякісно та з порушенням строку, виявлені недоліки не усунули.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Апеляційний суд не врахував того, що зазначені норми матеріального права встановлюють вимоги до змісту договору підряду та визначають умови, за яких підрядник може приступати до виконання робіт за договором, зокрема наявність проектно-кошторисної документації. Зазначена вимога закону не може бути змінена за домовленістю сторін, а, відтак, суд зобов'язаний з'ясувати істотні умови договору, якщо вони передбачені нормами ЦК України.

У порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив тверджень відповідачів про те, що сторони у договорі підряду від 02 жовтня 2011 року не погодили усі істотні умови договору, зокрема не визначили склад та зміст проектно-кошторисної документації, а також хто зі сторін цього договору зобов'язаний таку документацію підготувати.

Стягуючи збитки за неналежне виконання підрядних робіт, зокрема за відступлення від вимог проектно-кошторисної документації, апеляційний суд не перевірив, чи передавалася відповідачам зазначена документація, а, відтак, чи мали вони обов'язок невідступно її виконувати.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська