ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6038/15-ц
Провадження № 2/362/2441/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
при секретарі - Даниленко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 батьком їх спільної дитини сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запис про батька якого в Книзі Реєстрації народжень був проведений у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою позивача. Також, позивачка просила стягнути із відповідача на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Вказуючи на те, що починаючи з березня 2014 року вона почала сумісне проживання разом з відповідачем без реєстрації шлюбу в житловому будинку батьків, розташованому по АДРЕСА_1 . Від вказаних відносин, а саме перебування у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , батьком якого відповідач себе фактично визнав, оскільки відвідував ОСОБА_1 в пологовому будинку та забрав їх з дитиною звідти, проте юридично батьком себе не зареєстрував, в зв`язку із чим реєстрація народження сина була проведена в порядку ч. 1 ст. 135 СК України.
Оскільки відповідач є біологічним батьком дитини, але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі щодо добровільного утримання сина, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подавши 10 листопада 2015 року заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 28-30).
Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши 09 листопада 2015 року до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає, батьківство відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнав (а.с. 31).
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Устимівка Васильківського району Київської області народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 січня 2015 року виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 7).
Відповідно до актового запису № 1 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Устимівка Васильківського району Київської області ОСОБА_4 складеному 12 січня 2015 року виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області запис про батька дитини в Книзі Реєстрації народжень був проведений у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, що визнано сторонами, а тому в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягає (а.с. 7, 28, 31).
Згідно з п. 15 абзацу 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Відповідно до абзацу 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Відтак, враховуючи безумовність визнання відповідачем позову, про що останній направив до суду заяву (а.с. 28), яка не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду є підстави для визнання батьківства на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів та беззаперечного визнання відповідачем позову, а також внесення відповідних змін до відповідного актового запису про батька в Книзі Реєстрації народжень.
У відповідності до довідки виконавчого комітету Устимівської сільської ради № 716 від 05 серпня 2015 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, проживає та знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с. 8).
Як вбачається із виписки № 391 із медичної карти стаціонарного хворого Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ», неврологічне відділення, та епікризу, малолітній ОСОБА_4 потребує постійного нагляду невролога та педіатра, а також приймання в домашніх умовах ліків (а.с. 10-12).
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 виданого 05 травня 2010 року Васильківським військовим комісаріатом Київської області, ОСОБА_2 починаючи з січня 2015 року призваний у Збройні Сили України (а.с. 29-30).
Довідки про наявність чи відсутність доходів відповідач до суду не надав.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону згідно ч. 2 ст. 184 СК України.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи, що судом достовірно встановлено та підтверджується усією сукупністю зібраних по справі доказів те, що сторони мають спільну дитину, яка проживає з матір`ю; відповідач участі у матеріальному утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 не приймає; відповідач працездатний, але на час розгляду справи призваний до лав Збройних Сил України, стабільність його заробітку належно не підтверджена, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність присудження на користь позивачки із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 128, 130, 134-135 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Верхня Колва Чердинського району Пермської області, Росія, громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Устимівка Васильківського району Київської області.
Внести зміни до актового запису № 1 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Устимівка Васильківського району Київської області ОСОБА_4 складеного 12 січня 2015 року виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області, зазначивши в графі батько: ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 19 серпня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.
В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко