Справа № 212/273/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Ваврушак Н.М., при секретарі Плотнікової Т.Б.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Кривому Розі клопотання про призначення повторної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 з вимогами про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову позивач та представник позивача зазначили, що 08.06.2013 року помер вітчим позивача ОСОБА_7, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебував у шлюбі з її матірю ОСОБА_8, яка померла 03.02.2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із вказаної квартири. Під час звернення позивача до нотаріальної контори, їй стало відомо, що померлим ОСОБА_7 23.05.2013 року було складено заповіт на імя відповідача ОСОБА_6

У звязку з тим, що вона, позивач постійно мешкає у м. Кишинів, вона рідко приїздила до свого вітчима, але підтримувала з ним звязок через їхніх спільних знайомих. Останній раз була у померлого 26.05.2013 року, та дізналася, що відповідач часто приходить до ОСОБА_7, та у той день збиралася мити вікна у його квартирі та готувати йому їжу. Вітчим не бажав щоб позивач йому допомагала.

Позивач вважав, що померлий на момент укладення заповіту на користь ОСОБА_6, був у стані, який не виражав його справжньої волі, оскільки він не міг усвідомлювати своїх дій та їх наслідків. До даного висновку вона прийшла з того, що він був агресивним, підозрілим, не памятав усіх подій що відбувалися у його житті забув про те, що померла його дружина, називав позивача іншим іменем, часто звертався до лікарів 16 міської лікарні.

Відповідач, представник відповідача заперечували поти позову, вказали, що з позивач приїздила до своїх померлих батьків дуже рідка, один раз на рік, а відповідач підтримувала з нами дружній звязок, та після смерті ОСОБА_9, почала постійно приглядати за ОСОБА_7 на його прохання, так як він не май родичів та друзів. Казав, якщо я відмовлюсь піде проживати до інтернату. Відповідачу відомо, що померлий склав заповіт на її імя, це було його бажання, він сам з даного приводу ходив до нотаріуса, після чого передав їй документи на квартиру та ключі. Наполягають на тому. що померлий мав захворювання серця та ніякими психічними розладами не страждав, добре розумів значення своїх дій та міг ними керуватися. Вважають, що померлий свідомо прийняв рішення про спадкоємців свого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вітчим позивача ОСОБА_1 помер 08.06.2013 року, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебував у шлюбі з її матірю ОСОБА_8, яка померла 03.02.2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із вказаної квартири ( а.с.25-29).

ОСОБА_10 03.02.2012 року уклав заповіт на імя ОСОБА_1 який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с.24).

ОСОБА_7 23.05.2013 року було складено заповіт на імя відповідача ОСОБА_6, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с.52).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10, в період з 20.04.2013 року по 10.05.2013 року та у період з 03.05.2013 року по 08.06.2013 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №1 КЗ «Криворізька міська лікарня №16» ДОС, де 08.06.2013 року помер. Під наглядом у лікаря психіатра ОСОБА_10 не перебував.

В матеріалах справи мається пояснення нотаріуса, яка посвідчувала заповіти (а.с.74) де зазначено, що на момент посвідчення заповітів ОСОБА_10 орієнтувався у просторі та часі, власноручно та заповітах він написав, що заповіти ним прочитані особисто та поставив підписи у присутності нотаріуса.

У судовому засідання допитані свідки за клопотанням позивача: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які пояснили, що з ОСОБА_10 зустрічалися рідко, вони знайомі позивача, знають що він декілька разів проходив лікування бували випадки, коли зустрічалися та він не міг їх впізнати та не знав як звернутися до них, вказують, що він на вулиці був розгублений та неохайно одягнутий.

Допитані свідки за клопотанням відповідача ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19 в судовому засіданні доповіли, що вони сусіди ОСОБА_10, та вони по сусідські зустрічалися з ним, вони розмовляли на різноманітні теми, їм відомо що він проходив лікування та за ним приглядала відповідач та соціальний робітник.

Свідок ОСОБА_20 завідуюча терапевтичного відділення міської лікарні №16, в судовому засіданні доповіла що у її відділенні проходив лікування ОСОБА_10, його особисто вона не памятає, може прокоментувати лише медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_10

Інших клопотання з приводу виклику та допиту свідків чи витребування доказів до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 заявили клопотання про призначення по справі посмертної судову психіатричну експертизи на вирішення якої поставити питання: Чи страждав ОСОБА_10, який помер 08.06.2013 року, станом на 23 травня 2013 року (дата складання заповіту) будь-яким розладом психіки? 2.Чи міг ОСОБА_10, який помер 08.06.2013 року, станом на 23 травня 2013 року розуміти значення своїх дій та керувати ними? Проведення експертизи просили доручити експертам Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня».

Ухвалою суду від 28 квітня 2015 року клопотання задоволено та призначена експертиза (а.с.162).

06.07.2015 року до суду найшов висновок судово-психіатрисної експертизи №184 (а.с.169-179).

В судовому засідання представник позивача та позивач заявили клопотання про призначення по справі повторної експертизи, відповідно до ст. 150 ЦПК України.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти призначення повторної експертизи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що для вирішення питання про те, чи міг ОСОБА_10 розуміти значення своїх дій та керувати ними на час укладанні заповіту, потрібні спеціальні знання в області психіатрії. Для вирішення цього питання необхідно призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 150, 239 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача про призначення повторної посмертної судовопсихіатричної експертизи задовольнити.

Призначити повторну судово психіатричну експертизу (посмертну), у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним

На вирішення судовопсихіатричної експертизи поставити питання:

1.Чи страждав ОСОБА_10, який помер 08.06.2013 року, станом на 23 травня 2013 року (дата складання заповіту) будь-яким розладом психіки?

2.Чи міг ОСОБА_10, який помер 08.06.2013 року, станом на 23 травня 2013 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня» ДОР, попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Оплату гарантує позивач ОСОБА_1.

Надати експертам матеріали цивільної справи та медичні документи для огляду.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_21.

Суддя: Н. М. Ваврушак