Справа № 583/448/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу

за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції

про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до примусового виконання, виправлення помилки у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до примусового виконання, виправлення помилки у виконавчому листі, в якій просить суд визнати пропуск строку предявлення виконавчого листа до примусового виконання, зазначеного у виконавчому листі №2-1706/09, виданого на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2009 року по цивільній справі №2-1706/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 7000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., на загальну суму 7153,44 грн., до 30.10.2012 року та за наслідками винесення постанови ВДВС Охтирського МРУЮ №16917914 від 28.11.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, з поважних причин в наслідку тривалого терміну хвороби та лікування спільної дитини стягувача та боржника - неповнолітньої ОСОБА_3, смерть якої настала 01.12.2014 року; поновити строк повторного предявлення виконавчого документа у вигляді виконавчого листа № 2- 1706/09, виданого на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2009 року по цивільній справі № 2-1706/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 7000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., на загальну суму 7153,44 грн., в порядку ч. 5 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження, з 01.12.2014 року; виправити помилки у виконавчому листі № 2-1706/09, виданому на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2009 року по цивільній справі №2-1706/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 7000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., на загальну суму 7153,44 грн., відповідно до вимог ЗУ Про виконавче провадження на даний час із зазначенням сторін виконавчого провадження за їх повними анкетними даними, зазначенням повних даних про дату народження стягувачки, відомостей по ідентифікаційним податковим номерам ДРФО ПП, оновленими адресами місця проживання (паспортної реєстрації або перебування) та соціального стану сторін виконавчого провадження з урахуванням працевлаштування або здійснення підприємницької діяльності.

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.10.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7000,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 153,44 грн., на загальну суму 7153,44 грн. Неповнолітня ОСОБА_3, яка хворіла, проживала разом із ОСОБА_1 та була на повному її забезпеченні та утриманні. Відповідач батько дитини нічим не допомагав. 30.10.2009 року на підставі рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-1706/09 та предявлений до примусового виконання до ВДВС Охтирського МРУЮ. Рішення суду не виконувалося. Лише одного разу боржник сплатив 100,00 грн. Наприкінці 2011 року поштою надійшла постанова Охтирського ВДВС № 16917914 від 28.11.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ч. 2 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження із зазначенням відсутності майна у боржника, а застосовані заходи ніби-то не дали позитивного результату. У стягувачки виникають певні сумніви щодо повноти застосованих заходів для повного і своєчасного виконання судового рішення, але станом на 2011 рік ОСОБА_1 була позбавлена можливості оскаржити бездіяльність державних виконавців, так як повністю віддавалася та витрачалася на лікування неповнолітньої дитини, її видужання. 01.12.2014 року ОСОБА_3 померла, на даний час стягувачка вважає можливим відновити примусове виконання судового рішення та провести реальне примусове стягнення. Зазначає, що строк предявлення на примусове виконання виконавчого листа минув з поважних причин, так як стягувачка була повністю віддана лікуванню неповнолітньої дочки. Крім того, при виготовленні виконавчого листа не було зазначено повну дату народження та ідентифікаційний номер стягувачки, працевлаштування та ідентифікаційний номер боржника, тому просить виправити помилки у виконавчому листі відповідно до ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні заяви, вважає, що заявниця не довела поважності пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання, а тому відсутні підстави для поновлення строку. Крім того зазначив, що він ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на утриманні має неповнолітню дитину від іншого шлюбу, яка хворіє, перебуває на обліку в лікарні, і через скрутний матеріальний стан у нього відсутня можливість сплатити заявниці заборгованість.

Представник ВДВС Охтирського МРУЮ в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2009 року по справі № 2-1706/09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7000,00 грн. та судові витрати по справ в сумі 153,44 грн., а всього 7153,44 грн.

Встановлено, що 30.10.2009 року на підставі вищевказаного рішення Охтирським міськрайонний судом Сумської області видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця ВП № 16917914 від 28.11.2011 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий документ було повернуто стягувачеві, у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними, та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 28.11.2012 року.

Згідно повідомлення ВДВС Охтирського МРУЮ Сумської області від 24.02.2015 року вищезазанчене виконавче провадження знищене на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Виконавчий лист на даний час знаходиться у стягувачки.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження - виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року, якщо інше не

передбачено законом.

Відповідно до положення п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 № 6 - перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення ст. 22 ЗУ Про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) № 2677-VI від 04 листопада 2010 року - виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Згідно п.1 ч.2 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження- виконавчі документи, що видані на підставі судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно зі ст. 23 вказаного Закону - строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються в наступних випадках: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ Про виконавче провадження - у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У випадку пропущення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувач, відповідно до ст. 24 вказаного Закону, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України- стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції (Право на справедливий суд) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В рішенні Європейського суду Горнсбі проти Греції від 10.03.1997 р. (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Герін проти Франції від 29.07.1998 р., п.37).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, пропустила річний строк, передбачений ЗУ Про виконавче провадження, для предявлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, в звязку з тим, що була зайнята доглядом та лікуванням її неповнолітньої дитини, яка тривалий час тяжко хворіла, а 03.12.2014 року померла.

Це підтверджується наступними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була інвалідом дитинства, знаходилась на Д обліку в дитячій поліклініці з діагнозом: ДЦП, дитина постійно потребувала догляду матері, оскільки була прикута до ліжка, що підтверджується копіями довідок Охтирської ЦРЛ дитячої поліклініки від 12.11.2001 року, 09.02.2007 року.

З дослідженої в судовому засіданні амбулаторної медичної картки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що дитина самостійно не ходила, не сиділа, не розмовляла, починаючи з самого народження дитина постійно хворіла та проходила курси лікування як в умовах стаціонарного лікування, так і вдома, останнім часом перед днем смерті огляд дитини та її лікування лікарями проводився вдома за місцем проживання дитини через тяжкий стан здоровя дитини.

03 грудня 2014 року неповнолітня ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.12.2014 року, причиною смерті є набряк головного мозку, ДЦП.

Таким чином, враховуючи наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до висновку, що за таких обставин відмова в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання порушувала б саму сутність права заявника на доступ до суду, а тому вважає, що заявниці необхідно поновити строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно п.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження - у виконавчому документів зазначається: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що у виконавчому листі Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №2-1706/09 виданого 30.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7000 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., а всього 7153,44 грн., не було зазначено ідентифікаційний номер, місце реєстрації боржника, ідентифікаційний номер та дату народження стягувача.

Крім того, згідно повідомлення Охтирського МС УДМС України в Сумській області від 26.02.2015 року, ОСОБА_2 з 15.08.2009 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку що у відповідності до ст. 369 ЦПК України, заява ОСОБА_1 в частині виправлення помилки у вищезазначеному листі також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 369, 371 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа №2-1706/09 виданого 30.10.2009 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7000 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., а всього 7153,44 грн..

Виправити помилку у виконавчому листі №2-1706/09 виданому 30.10.2009 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7000 грн. та судових витрат по справі в сумі 153,44 грн., а всього 7153,44 грн., зазначивши наступні дані: боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: пров. Комунальний, 6, м. Охтирка, Сумська область, стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Б. Плотникова