Справа №639/8187/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015року

Жовтневий районний суд м. Харкова ускладі:

головуючого судді - РубіжногоС.О.,

при секретарі - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Пята ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення провизнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на 28/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Отто Шмідта, №23в м. Харкові, після смерті чоловіка ОСОБА_5

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що11.11.2005 року помер її чоловік ОСОБА_5 Після смерті чоловіка у нього залишилось майно у вигляді: 10000 простих іменних акцій ВАТ «ОСОБА_2 машинобудівний завод «Світло Шахтаря»; 28/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Отто Шмідта, 23 в м. Харкові, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17.01.1972 року. Ці 28/100 частин знаходяться в житловому будинку №23 по вул. Отто Шмідта в м.Харкові та відповідають наступним характеристикам: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» , житловий будинок з прибудовами літ «Б-1» , надвірні будівлі та споруди: вбиральні літери «В» та «К» , сараї літери «Г», «Д», «Е», «И», «Л», льохи літери «Ж», «З», душ літ «М», огорожі №2-3. Позивач зазначила, що заповіту чоловік не залишив. Дітей від шлюбу не було. На час відкриття спадщини вони з чоловіком проживали разом за адресою м. Харків, вул. Отто Шмідта, 23. Єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка є вона. Для оформлення спадщини вона звернулася до ХДНК № 5 з заявою про прийняття спадщини, після чого нотаріусом було заведено спадкову справу №361/2006 року та 12.05.2006 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 10000 простих іменних акцій ВАТ «ХМЗ «Світло шахтаря». Смерть чоловіка позивач перенесла дуже тяжко, почала хворіти, крім того тяжко захворіла рідна сестра чоловіка ОСОБА_7, яку вона доглядала, а тому призупинила оформлення спадщини. 08.05.2008 року померла сестра чоловіка ОСОБА_7 Позивач, розуміючи, що вона вже похила та одинока людина, розпорядилась своїм майном та склала заповіт, але зясувалося, що правовстановлюючих документів на 28/100 частини житлового будинку у неї не має. 09.09.2015 року позивач звернулася до ХДНК №5 з заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на 28/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями. Під час перевірки документів нотаріусом було встановлено, що право власності на 28/100 частини зазначеного будинку після перерозподілу ідеальних часток за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.1978 року було визнано за матірю її чоловіка ОСОБА_6, яка померла 17.01.1972 року, тому залишилось не зареєстрованим в БТІ. 09.09.2015 року державним нотаріусом ХДНК №5 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не надані правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві на день його смерті. Крім того, згідно довідки, наданої КП «ХМБТІ» від 28.04.2015 року №190084, право власності на 28/10 частини житлового будинку за ОСОБА_6 після перерозподілу ідеальних частик не зареєстровано. Було запропоновано звернутися до суду з питання оформлення спадщини.

Представник позивача ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності від 12.08.2015 року, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляду справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради,до судового засідання не зявився, надав письмові пояснення, в яких просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів, справу розглянути без його участі.

Представник третьої особи Пятої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Причину неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України про обовязок кожноїсторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК Українидоказамиявляються будь-якіфактичнідані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився 25.09.1934 року, його батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ЯС № 473822 (а.с. 8)

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №299362, виданого Жовтневим РАЦС 11.01.1972 року, ОСОБА_6 померла 17 січня 1972 року.(а.с.65).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.1978 року були перерозподілені ідеальні частки в житловому будинку №23 по вул. Отто Шмідта в м.Харкові. Встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_6 належить 28/100 часини житлового будинку. (а.с. 10)

Згідно довідки, наданої КП «ХМБТІ» від 28.04.2015 року №190084,право власності на 28/100 частин житлового будинку за ОСОБА_6 після перерозподілу ідеальних частин не зареєстровано. (а.с. 14)

Позивач по справі ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 18.09.1958 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія 11-ЯР №453533 (а.с.9).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №039315, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 ОСОБА_2 обласного управління юстиції 12.11.2005 року, ОСОБА_5 помер 11 листопада 2005 року.(а.с. 5).

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 зареєстрована в зазначеному будинку з 25.01.1951 року, ОСОБА_10 зареестрований в зазначеному будинку з 13.12.1956 року, ОСОБА_1 зареєстрована в зазначеному будинку з 16.11.195 8 року. Таким чином, вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали разом в будинку за адресою м. Харків, вул.Отто Шмідта №23.

Оформити у нотаріуса спадщину на 28/100 частин домоволодіння по вул.Отто Шмідта №23 у м Харкові не представляється можливим, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на вищевказане домоволодіння.

Як вбачається з інформаційного листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №№ 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст.331і ч. 4 ст.334 ЦКта інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 ч. 2ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинностіЦКта Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування , не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом достовірно встановлено, що на час відкриття спадщини позивач була єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, як дружина.

Листом 5-ї ХДНК 3455/01-16 від 12.11.2015 року щодо надання відповіді на запит суду повідомлено, що згідно архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5 ХДНК, після померлого 11.11.2005 року ОСОБА_5, що мешкав за адресою м. Харків, вул.Отто Шмідта, 23 була заведена спадкова справа №361/2006 року. У матеріалах спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації справ за №748 від 12.05.2006 року, про фактичне прийняття спадщини (мешкала разом зі спадкоємцем на день смерті) та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 10000 простих іменних акцій АТ «ХМЗ «Світло шахтаря» від дружини спадкодавця ОСОБА_1; заява, зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції 09.09.2015 року за №1509/02-14, з проханням розяснити порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 28/100 частин житлового будинку по вул. Отто Шмідта, 23 в м. Харкові; розяснення від 09.09.2015 року.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

09.09.2015 року позивач звернулася до Пятої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак, їй було відмовлено, у звязку з тим, що сабліну В.І. вищезазначене спадкове майно належало не особисто, а його померлій 17.01.1972 року матері ОСОБА_6 після смерті якої він прийняв спадщину фактично, але не оформив своїх спадкових прав, правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно спадкоємець не надав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини являється день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, про що передбачено ст. 1217 ЦК України. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу, про що зазначено у ч. 2 ст. 1223 ЦК України.

Заповіту ОСОБА_5І не залишив, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.11.2015 року № 42080248.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності і інших речових прав на нерухомі речі, обмеження цих прав, їхнє виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Фактично ОСОБА_1 спадщину прийняла, оформити нотаріально не має можливості через те, що за життя спадкодавець не встиг оформити своє право власності на частину житлового будинку та отримати на неї правовстановлюючі документи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 11, 60, 114, 209, 212-215ЦПК України, ст. ст.182, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1258, 1261, 1268-1270, 1299 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом на 28/100 частин житлового будинку № 23 з надвірними будівлями по вулиці Отто Шмідта в м. Харкові, після ії чоловіка ОСОБА_5, який помер 11 листопада 2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.О. Рубіжний