У х в а л а

6 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву Пашкової Наталі Вікторівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до суду із указаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2006 року № 4736171.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» відхилено, рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява Пашкової Н.В., яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст. ст. 251, 599, 1048 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Верховного Суду України від 18 травня 2011 року, постановлену ним як судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи у задоволенні позову, з висновками яких погодився і суд касаційної інстанції, виходили із того, що ОСОБА_4 виконала виконавчий напис у повному обсязі у добровільному порядку, у зв'язку з чим 4 жовтня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідач повністю сплатила заборгованість за основною сумою кредиту та проценти за період з 1 березня 2010 року по 9 травня 2011 року.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як на підставу перегляду заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 18 травня 2011 року, якою судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення і направляючи справу на новий розгляд, виходив із того, що суди вирішуючи спір не встановили всіх фактичних обставин справи, не перевірили, чи фактично погашена боржником заборгованість за кредитним договором, час її погашення, період за який нараховані проценти, пеня та інфляційні витрати, їх розмір і розрахунок.

Оскільки підставами скасування судових рішень було порушення норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин, то таке не свідчить про їх тотожність із встановленими судом фактичними обставинами у справі, в якій постановлена ухвала, про перегляд якої подано заяву.

Саме по собі посилання заявника на неправильне застосування норм матеріального права при відсутності рішень суду (судів) касаційної інстанції в яких має місце неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах не може бути підставою для допуску справи до провадження.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно вимог статті 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук