У х в а л а

іменем україни

1 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними прилюдних торгів, зобов'язання провести певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року,

встановила:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме комплексу будівель двоповерхового мотелю загальною площею 669,9 кв.м, з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 15 жовтня 2013 року, проведені Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція», та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області призначити рецензування оцінки нерухомого майна, яке перебуває в заставі ПАТ «УкрСиббанк», а саме вищевказаного комплексу будівель двоповерхового мотелю.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 8 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір та договір іпотеки, за умовами якого, в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - комплекс будівель двоповерхового мотелю з будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказував, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2013 року на його користь з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 8 червня 2007 року у розмірі 2 317 955 грн 32 коп. Вказував, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. 9 квітня 2013 року, на виконання вищевказаного рішення суду, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначав, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області було грубо порушене його право, як іпотекодержателя, щодо придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Банк не повідомлявся про проведення прилюдних торгів, які були призначені на 13 вересня 2013 року. Представник ПП «СП «Юстиція» 2 жовтня 2013 року по телефону повідомив що прилюдні торги 13 вересня 2013 року по реалізації спірного нерухомого майна не відбулися, проведена уцінка майна і торги перенесені на 15 жовтня 2013 року, при цьому ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» не повідомила боржника ОСОБА_2 та стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації майна, що передбачено п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, не опублікувало в друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. Тобто боржник ОСОБА_2 та стягувач ПАТ «УкрСиббанк» були позбавлені можливості контролювати ціну продажу майна, бути присутніми на прилюдних торгах, подавати зауваження щодо проведення торгів. 15 жовтня 2013 року відбулися повторні прилюдні торги, на яких було реалізоване належне ОСОБА_2 нерухоме майно - спірний комплекс нерухомості. На його думку, прилюдні торги проведені з грубим порушенням норм чинного законодавства України, а тому, повинні бути визнані недійсними.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині застосування реституції залишені без розгляду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні з реалізації нерухомого майна: комплексу будівель двоповерхового мотелю загальною площею 669,9 кв.м, з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які проведені 15 жовтня 2013 року Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визнання прилюдних торгів недійсними скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із того, що при проведенні публічних торгів були порушені вимоги Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та ст.ст. 33, 39, 41, 43, 49 Закону України «Про іпотеку», а тому, у відповідності до ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України, зазначені торги повинні бути визнані недійсними.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що з прилюдних торгів реалізовувалось не іпотечне, а арештоване майно під час виконавчих дій про стягнення заборгованості майно, а тому висновки суду першої інстанції щодо недійсності торгів через порушення ст. ст. 33, 39, 41, 43, 49 Закону України «Про іпотеку» при їх проведенні є помилковим.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що 8 червня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір та договір іпотеки, за умовами якого, в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - комплекс будівель двоповерхового мотелю з будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

15 квітня 2009 року та 27 листопада 2009 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 були укладені договори про внесення змін до договору іпотеки від 8 червня 2007 року.

26 вересня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» був укладений договір про надання послуг № 4, відповідно до якого ПАТ УкрСиббанк» доручив ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» здійснювати дії, спрямовані на сприяння погашенню заборгованості боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 8 червня 2007 року.

4 березня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 25 липня 2012 року був виданий виконавчий лист, про стягнення солідарно з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Бликом», ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 317 955 грн 32 коп.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. 9 квітня 2013 року, на виконання вищевказаного рішення суду, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Перші прилюдні торги по реалізації спірного нерухомого майна були призначені на 13 вересня 2013 року, але не відбулися, була проведена уцінка майна і торги перенесені на 15 жовтня 2013 року.

15 жовтня 2013 року відбулись повторні прилюдні торги, на яких було реалізоване належне ОСОБА_2 нерухоме майно - спірний комплекс нерухомості. Переможцем торгів визнана ОСОБА_1, яка запропонувала за нерухоме майно 605 тис. грн, що підтверджується протоколом від 15 жовтня 2013 року.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведеня прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-174цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року № 74/5, (далі - Інструкція) та Тимчасовим положенням. Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами Закону України "Про іпотеку".

За змістом статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), які в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», яким визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" і Тимчасового положення, якими визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, та норм Закону України "Про іпотеку", зокрема статей 33, 41-49, якими визначено спеціальний порядок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки, з точки зору колізії загальної та спеціальної норм дає підстави для висновку про наступне.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України "Про виконавче провадження" та Тимчасового положення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-200цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З урахування наведеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що стягнення на комплекс будівель, який є предметом іпотеки, може бути звернуто без жодних обмежень, пов'язаних із пріоритетом іпотеки, та без дотримання спеціального порядку, встановленого законом для звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто факти порушення вимог Тимчасового положення при проведенні прилюдних торгів та прав і законних інтересів позивача відсутні.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не убачається.

З урахуванням викладеного та положення ч. 1 ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко