Справа №490/4621/15-ц 26.11.2015 26.11.2015 26.11.2015
Провадження №22-ц/784/2882/15
справа № 490/4621/15-ц
провадження № 22ц-784/2882/2015 Головуючий у першій інстанції: Гуденко О.А.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

26 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2015 року, ухваленого

за позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - «ОТП Банк») про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до «ОТП Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Позивач зазначав, що 13 липня 2007 року уклав з банком кредитний договір № ML-401/028/2007, за яким йому надано кредит у розмірі 61000 швейцарських франків зі сплатою 4,49 % річних строком до 13 липня 2027 року. Того ж числа в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено з банком іпотечний договір № PСL-401/057/2007, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Зазначені договори позивач просив суд визнати недійсними, посилаючись на те, що кредитний договір ним укладено внаслідок помилки, оскільки під час укладання договору йому не було надано інформацію про кредитні умови, а також його введено в оману, щодо валюти кредитування.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невірне застосування норм цивільного законодавства, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2007 року між ОСОБА_3 та банком укладено кредитний договір № ML-401/028/2007 (далі - Кредитний договір), за яким позичальнику надано кредит у розмірі 61000 швейцарських франків зі сплатою 4,49 % річних строком до 13 липня 2027 року (а.с. 8-11).

Того ж числа в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторонами укладено іпотечний договір № PСL-401/057/2007 (далі - Іпотечний договір), предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Судом встановлено, що всі умови отримання та повернення кредиту, в тому числі і валюта кредиту швейцарські франки, передбачені договорами, які підписані сторонами власноручно.

Обґрунтовуючи заяву, позивач пояснив, що обрав валюту кредиту швейцарські франки через прийнятну процентну ставку.

Протягом 2007-2015 років ОСОБА_3 здійснював платежі шляхом валютно-обмінної операції за курсом швейцарського франку до гривні (а.с. 23-49).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні кредитного договору сторони досягли домовленості за всіма істотними умовами, в тому числі і за валютою кредитування. ОСОБА_3 обрав валюту кредиту свідомо, воля позивача відповідала волевиявленню, про що свідчать не тільки його дії під час укладення угоди, а і виконання ним умов договору протягом 2007-2015 років.

Не встановивши помилки щодо правової природи правочину, його змісту, об'єкту, ціни тощо, суд вірно не встановив підстав для визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними за статтею 229 ЦК.

Сподівання на незмінність курсу швейцарського франку до гривні протягом дії кредитного договору, на що посилається апелянт, не є помилкою у розумінні статті 229 ЦК України.

Твердження апелянта про те, що банк ввів його в оману щодо валюти кредитування, спростовується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що отримання ОСОБА_3 кредитних коштів готівкою у доларах США після проведення валютно-обмінної операції, відповідало його розпорядженню за заявою № 3 від 13 липня 2007 року про видачу готівки (а.с. 20).

При цьому, отримання кредитних коштів у доларах США за курсом валют не змінює предмета договору та не перетворює кредитний договір у недійсну угоду, а також не тягне недійсність договору іпотеки. Висновки суду першої інстанції щодо цих обставин відповідають матеріалам справи та вимогам цивільного законодавства.

Не встановлено і порушень судом норм процесуального права, які б призвели до невірного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного та процесуального законодавства, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська