Справа №461/3089/15-ц
Провадження № 2/461/1038/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.

при секретарі Думичі Р.М.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зими Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 доМіністерства оборони України про відшкодування заробітку(доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 27 липня 2002 року в результаті падіння військового літака СУ-27УБ під час демонстраційних польотів на аеродромі «Скнилів» м. Львова позивачеві були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. За висновком МСЕК від 28 лютого 2004 року ОСОБА_3 була встановлена ІІІ група інвалідності зі втратою 100% професійної працездатності, після переоглядів за висновком МСЕК від 06 червня 2006 року - встановлена І група інвалідності, визначено, що позивач не здатний до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Просить суд:

1) стягнути з відповідача у відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року суму - 14616,00 грн.;

2) стягнути з відповідача у відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду (на побутову допомогу та звичайний догляд) за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року суму - 10962,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю (а.с.29) ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, посилаючись на обставини та доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю (а.с.23) Зима Л.С. в судовому засіданні надала письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнала частково - в частині стягнення з Міністерства оборони України відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року. У задоволенні іншої частини позову просила відмовити з огляду на те, що позивач не надав переконливих доказів, які б підтверджували його право на виплату відшкодування додаткових витрат у сумі 10962,00 грн. за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року (а.с.30-31).

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

27 липня 2002 року під час проведення авіаційно-спортивного свята на аеродромі спільного базування» Львів» (Скнилів) відбулося падіння військового літака СУ-27 УБ № 42 Військово-повітряних сил України, який належав Міністерству оборони України, у чому вироком військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23 червня 2005 року, залишеним без змін у цій частині ухвалою Військової судової колегії Верховного Суду України від 02 березня 2006 року, встановлено вину посадових осіб Міністерства оборони України (а.с.7).

ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальній справ і по обвинуваченню військових службових осіб Військово-Повітряних Збройних Сил України по Скнилівський трагедії. Унаслідок катастрофи літака СУ-27 позивачу спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком медичної експертизи № 150 від 28 грудня 2007року позивач отримав черепно-мозкову травму у виді забою головного мозку важкого ступеня з крововиливами в речовину та під оболонку головного мозку з переважним ураженням лівої його половини, перелом правої ключиці. У зв'язку з наслідками вказаної перенесеної важкої черепно-мозкової травми стійка втрата працездатності ОСОБА_3 складає 100% безстроково (а.с.12-14). Дані травми нанесені позивачу в результаті катастрофи військового літака Су-27УБ на Скнилівському летовищі 27 липня 2002 року. Відповідно до висновків МСЕК:

- витягу з акту серії ЛВА-1 № 134481 від 28 лютого 2004 року, ОСОБА_3 встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, у діагнозі МСЕК зазначено, що захворювання є наслідком травми 2002 року, отриманої при аварії військового літака (Скнилівська авіакатастрофа);

- довідки серії ЛВА-1 № 188551 від 14 травня 2004 року, після повторного переогляду позивачеві встановлена ІІ група інвалідності;

- довідки серії ЛВА-1 № 290854 від 06 червня 2006 року, ОСОБА_3 встановлена І група інвалідності, у висновку вказано, що позивач потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с.15).

Потреби позивача у постійному сторонньому догляді та його нездатність до самообслуговування підтверджуються також висновками лікарської комісії Львівського міського психоневрологічного диспансеру № 160 від 08 липня 2005 року та № 170 від 09 червня 2006 року (а.с.16).

Вищевикладені обставини отримання ОСОБА_3 травм, що стали причиною втрати працездатності, встановлювалися рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2008 року, 23 липня 2009 року, 29 вересня 2010 року, 16 травня 2011 року, 10 квітня 2012 року, 28 травня 2013 року, 30 квітня 2014 року, а відтак згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу було завдано шкоду каліцтвом, він визнаний інвалідом 1 групи, а відтак має право на відшкодування заробітку(доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності. Оскільки позивач на час ушкодження здоров'я не працював, втрачений заробіток слід нарахувати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у сумі 14616 грн. за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року. Також підлягають відшкодуванню за цей період додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду у сумі 10962грн.

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 00 коп. заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року, 10962 (десять тисяч дев'ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року, всього 25578 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 10 квітня 2015 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду виготовлений 14 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Д.Фролова