АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8716/15 Справа № 199/4315/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сенчишин Ф. М. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Пплічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Айкью Транс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ТОВ «Айкью Транс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині заявлених позовних вимог до ТОВ «Айкью Транс» - закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права та просить скасувати ухвалу і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що спір в частині позовних вимог до ТОВ «Айкью Транс» підвідомчий господарським судам, оскільки позивачем, який є юридичною особою, заявлено майнові вимоги до боржника - юридичної особи.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Як вбачаться з матеріалів справи ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Айкью Транс», як позичальника згідно з кредитним договором, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як до солідарних з позичальником боржників згідно договору поруки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про належність виниклого спору до корпоративних правовідносин є помилковим.

Вказане є порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до ст.311 ЦПК.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: