Справа № 2-1289/11
Провадження № 2/352/5/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Ленчук В.І., Гундич Г.В., Пилипів М.В.

представників сторін адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва у порядку спадкування за заповітом з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності, визнання права власності на ? частину незавершеного будівництвом домоволодіння, реальний розподіл незавершеного домоволодіння, усунення перешкод у користуванні, завершенні будівництва та прийнятті в експлуатацію, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 у жовтні 2011 р. звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину незавершеного будівництвом домоволодіння, його реальний розподіл та усунення перешкод у користуванні домоволодінням і присадибною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 24.02.2015 р. до участі у справі залучено правонаступника покійної позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_3

Після збільшення і уточнення позовних вимог 06.04.2015 р., 25.06.2015 р., 20.08.2015 р. та 13.11.2015 р. позивачка ОСОБА_3 просила: 1) визнати за нею право забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва домоволодіння № 44 по вул. Княгиницького в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області готовністю 97,5% у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності; 2) визнати за нею право власності на ? частину незавершеного будівництвом спірного домоволодіння; 3) провести реальний розподіл спірного домоволодіння по першому варіанту розподілу згідно висновку будівельно-технічної експертизи, виділивши їй приміщення як другому власнику; 4) зобовязати відповідачку не чинити їй перешкод у користуванні, завершенні будівництва та прийнятті в експлуатацію належної їй ? частини домоволодіння.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням виконкому Івано-Франківської районної ради від 24.12.1976 р. її матері ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дозволено будівництво двохповерхового житлового будинку по вул. Харківська (на даний час вул. Княгиницького), 44 в м. Тисмениця, для чого була відведена земельна ділянка площею 0,07 га. Спірне домоволодіння по вул. Княгиницького, 44 в м. Тисмениця було фактично збудоване її батьками за їх кошти за участі всіх членів їхньої сімї, а другий співзабудівник ОСОБА_8 будинок не будувала і кошти в нього не вкладала. Остання 28.02.1995 р. подарувала відповідачці ОСОБА_4 ? частину не закінченого будівництвом спірного житлового будинку готовністю 65% з господарськими будівлями. Рішенням Тисменицького районного суду від 29.08.2007 р. встановлено, що спірне домоволодіння належить у рівних частках її матері та відповідачці. Після смерті матері, що настала 17.07.2014 р., вона належно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матірю на час відкриття спадщини у м. Чехов Московської області Російської Федерації. Однак, у звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спірне домоволодіння вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. Оскільки будівництво спірного домоволодіння не завершене, у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обовязки як забудовника входять до складу спадщини. З огляду на можливість реального поділу незавершеного домоволодіння, готовність якого на даний час складає 97,5%, вважає найбільш прийнятним розподіл по вертикалі, а не поповерхово (по горизонталі). Ключі від будинку є лише у відповідачки, яка не дає їй ключі, тому вона самостійно не може потрапити у будинок.

Позивачка та її представник у судовому засіданні збільшені і уточнені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, просили стягнути з відповідачки судові витрати.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували щодо задоволення вимоги про визнання за позивачкою права забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва спірного домоволодіння по вул. Княгиницького, 44 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 Вимогу про визнання права власності на ? частину домоволодіння вважали незаконною і необґрунтованою, яка виключається першою вимогою. Третю вимогу про реальний розподіл незавершеного домоволодіння визнали частково, погодились лише на поповерховий розподіл, просили виділити відповідачці перший поверх, а позивачці другий, мотивуючи тим, що будинок будувався як двохповерховий двохквартирний, що встановлено рішенням Тисменицького районного суду від 29.08.2007 р.; квартира на першому поверсі загальною площею 111,4 кв.м житловою площею 66,4 кв.м, квартира на другому поверсі загальною площею 111,2 кв.м житловою площею 66,0 кв.м, однакові житлові і допоміжні приміщення як на першому, так і на другому поверсі; позивачка у судовому засіданні підтвердила, що ні її матір, ні вона, ні будь-хто з членів їхньої сімї протягом останніх двадцяти років не здійснювали жодних будівельних та опоряджувальних робіт у спірному будинку; відповідачка отримала ? частину спірного домоволодіння готовністю 65% у дар в 1995 р., що також встановлено вказаним рішенням суду; висновком проведеної у справі будівельно-технічної експертизи встановлено, що ступінь готовності станом на 2012 р. зріс до 97,5% у звязку із вкладом відповідачки, яка встановила підлогу у приміщеннях на першому поверсі, здійснила будівельні і опоряджувальні роботи (поштукатурила, провела побілку) у цих приміщеннях, з яких станом на 1995 р. була поштукатурена лише одна кімната; зробила автономне опалення на першому поверсі (батареї і котел, які були встановлені раніше, були відєднані від системи, вони зберігаються у будинку). У спірному будинку після 1997 р., коли померла ОСОБА_8, яка проживала на першому поверсі будинку, ніхто не проживає; вона не чинить перешкод позивачці у проживанні та користуванні будинком. Проти часткового задоволення позову не заперечували.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є обєкт незавершеного будівництва домоволодіння № 44 по вул. Княгиницького в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, право власності на яке не зареєстровано, готовність основної частини житлового будинку якого згідно висновку проведеної у рамках даної цивільної справи будівельно-технічної експертизи на даний час становить 97,5% .

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2007 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Тисменицької міської ради про визнання недійсними договорів дарування, державного акту на право приватної власності на землю, рішення виконкому Тисменицької міської ради, визнання права власності на будинковолодіння та усунення перешкод в його користуванні (т.1, а.с.15-16), яке набрало законної сили, встановлено, що рішеннями виконкому Тисменицької селищної ради від 20.10.1976 р. та виконкому Івано-Франківської районної ради від 24.12.1976 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (Єгорівні) дозволено будівництво двохповерхового двохквартирного житлового будинку по вул. Харківська (на даний час вул. Княгиницького), 44 в м. Тисмениця, для чого 04.02.1977 р. була відведена земельна ділянка площею 0,07 га. Будівництво проводилось силами і коштами обох співзабудовників. Твердження позивачки та її представників про те, що будівництво велось фактично лише нею та членами її сімї, а ОСОБА_8 тільки формально рахувалась співзабудовником, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку про безпідставність заявленої ОСОБА_5 вимоги про визнання за нею права власності на ціле будинковолодіння.

Цим судовим рішенням підтверджено також законність укладеного 28.02.1995 р. між співзабудовником спірного домоволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_4, яка є відповідачем і у даній цивільній справі, договору дарування ? частини не закінченого будівництвом спірного житлового будинку готовністю 65% з господарськими будівлями (т.1, а.с.49-50).

У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги показання свідків зі сторони позивача, зокрема, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про те, що будівництво спірного домоволодіння проводилось за кошти та силами сімї ОСОБА_5

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_5, що настала 17.07.2014 р. (т.1, а.с.231), належно прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у м. Чехов Московської області Російської Федерації, як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим секретарем Новотошківської селищної ради м. Кіровська Луганської області (т.1. а.с.243).

Відповідно до вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість першої позовної вимоги про визнання за позивачкою права забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва спірного домоволодіння готовністю 97,5% у порядку спадкування за заповітом після смерті матері з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З огляду на викладене, враховуючи задоволення першої позовної вимоги про визнання за позивачкою права забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності, суд вважає безпідставною другу позовну вимогу про визнання права власності на ? частину незавершеного будівництвом спірного домоволодіння.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 15.12.2012 р., проведеної експертом ОСОБА_14 на виконання ухвали суду (т.1, а.с.118-138), житловий будинок домоволодіння не завершений будівництвом, перший поверх завершений, відсутні сходи на другий поверх, в котельні 1-9 відсутня підлога, штукатурка і побілка, в приміщеннях другого поверху місцями неукріплені дошки підлоги, відсутня побілка; готовність основної частини житлового будинку становить 97,5%; вартість спірного домоволодіння складає 657809 грн.

Як встановлено у судовому засіданні, спірне домоволодіння, у якому ніхто не проживає, на даний час знаходиться у такому ж стані, як і на момент огляду експертом та проведення експертизи. Сторони погодились на проведення його розподілу згідно запропонованих експертом варіантів.

Суд приходить до висновку про можливість поділу незакінченого будівництвом житлового будинку з урахуванням ступеню його готовності, підтвердженої висновком будівельно-технічної експертизи можливості визначення окремих частин, що підлягають виділу, і технічної можливості доведення до кінця будівництва сторонами.

При цьому суд не погоджується з тим варіантом розподілу житлового будинку, на якому наполягала сторона позивача, а саме з розподілом у вертикальному розрізі згідно запропонованого експертом першого варіанту розподілу, незважаючи на наведені у висновку експертизи аргументи щодо переваг такого розподілу, враховуючи наступні встановлені судом обставини.

Житловий будинок будувався як двохповерховий двохквартирний, що встановлено вказаним вище судовим рішенням, з однаковим плануванням та розміщенням житлових і допоміжних приміщень як на першому, так і на другому поверсі. Квартира на першому поверсі загальною площею 111,4 кв.м житловою площею 66,4 кв.м, квартира на другому поверсі загальною площею 111,2 кв.м житловою площею 66,0 кв.м; кожна з квартир складається з коридору, котельні, кухні, трьох житлових кімнат та сходової клітки. Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом на спірне домоволодіння (т.1, а.с.141-147). Тому результатом вертикального розподілу стане виділення відповідачці лише двох житлових кімнат (по одній на кожному поверсі) та більшості допоміжних приміщень, при цьому кухні на першому поверсі та кухні на другому поверсі, а позивачці чотирьох житлових кімнат та меншості допоміжних приміщень без кухні, що є не рівнозначним та не рівноцінним.

Сторона позивача не змогла пояснити у судовому засіданні, яким чином готовність спірного домоволодіння з 65% у 1995 р. після того, як відповідачка отримала у дар його половину, зросла до 97,5% на даний час. При цьому позивачка підтвердила, що ні її матір, ні вона, ні будь-хто з членів їхньої сімї протягом останніх двадцяти років не здійснювали жодних будівельних та опоряджувальних робіт у спірному домоволодінні, останні роботи проведені ними у 1995 р., а саме встановлені сходи до будинку. Таким чином, позивачка фактично погодилась з тим, що роботи, які значно збільшили відсоток готовності, проведені не нею.

Встановлено, що значне збільшення готовності житлового будинку мало місце у звязку із вкладом відповідачки, яка встановила підлогу у приміщеннях на першому поверсі, здійснила будівельні та опоряджувальні роботи (поштукатурила, провела побілку) у цих приміщеннях, з яких станом на 1995 р. була поштукатурена лише одна кімната; зробила автономне опалення на першому поверсі; як наслідок перший поверх завершений будівництвом.

З урахуванням викладеного суд вважає більш прийнятним другий варіант розподілу (схема розподілу міститься на а.с.157-159 т.1).

Згідно вказаного варіанту позивачці як другому власнику слід виділити наступні приміщення у житловому будинку: комору І площею 22 кв.м вартістю 16266 грн., комору V площею 27,2 кв.м вартістю 20110 грн., частину коридору 1-1 площею 4,5 кв.м вартістю 9561 грн., сходову 1-7 площею 6,8 кв.м вартістю 10268 грн., коридор 1-8 площею 17,6 кв.м вартістю 36166 грн., котельню 1-9 площею 5,9 кв.м вартістю 11371 грн., кухню 1-10 площею 13,0 кв.м вартістю 26713 грн., житлову 1-11 площею 24,8 кв.м вартістю 50961 грн., житлову 1-12 площею 28 кв.м вартістю 57536 грн., житлову 1-13 площею 13,2 кв.м вартістю 27124 грн., сходову 1-14 площею 8,7 кв.м вартістю 12765 грн.; з господарських будівель гараж Б вартістю 49952 грн., половину огорожі N2 площею 14,1 кв.м вартістю 2011,5 грн., половину огорожі N3 площею 15,75 кв.м вартістю 2246,5 грн., а всього на загальну суму 334757,50 грн., з урахуванням половини вартості криниці N1 (3413:2=1706,50 грн.), яка залишається у спільному користуванні сторін, що становить 50,9 % від загальної вартості домоволодіння.

Відповідачці як першому власнику слід виділити наступні приміщення у житловому будинку: комору П площею 16,4 кв.м вартістю 12126 грн., комору Ш площею 18,5 кв.м вартістю 13678 грн., комору ІV площею 23,8 кв.м вартістю 17597 грн., частину коридору 1-1 площею 14,8 кв.м вартістю 31446 грн., котельню 1-2 площею 5,9 кв.м вартістю 12134 грн., кухню 1-3 площею 13,0 кв.м вартістю 27621 грн., житлову 1-4 площею 24,9 кв.м вартістю 52906 грн., житлову 1-5 площею 27,9 кв.м вартістю 59280 грн., житлову 1-6 площею 13,6 кв.м вартістю 28896 грн.; з господарських будівель літню кухню В вартістю 27770 грн., стайню Г вартістю 36633 грн., половину огорожі N2 площею 14,1 кв.м вартістю 2011,5 грн., половину огорожі N3 площею 15,75 кв.м вартістю 2246,5 грн., а всього на загальну суму 323051,50 грн., з урахуванням половини вартості криниці N1 (3413:2=1706,50 грн.), яка залишається у спільному користуванні сторін, що становить 49,1 % від загальної вартості домоволодіння.

У спільному користуванні сторін залишається криниця N1 вартістю 3413 грн.

Позивачку слід зобовязати провести наступні переобладнання житлового будинку, які необхідні для ізоляції приміщень, що виділяються їй як другому власнику, від приміщень, які виділяються першому власнику відповідачці, вартість яких визначена експертом у розмірі 3925 грн., а саме: замурувати дверний проріз між приміщеннями підвалу І та П; демонтувати дверний блок у приміщенні 1-1 (вхідні у будинок), залишивши дверний блок позивачці; проріз, що утворився після демонтажу дверей, замурувати цеглою; влаштувати стіну з цегли у приміщенні 1-1 товщиною 0,25 м.

Позивачку слід зобовязати привести виділену їй частину житлового будинку у відповідність до державних будівельних норм, після отримання дозволу, виготовлення та погодження відповідних проектів для входу до виділеної частини будинку у приміщенні 1-1 пробити дверний проріз і змонтувати двері, у приміщенні 1-7 та 1-14 влаштувати сходову клітку, влаштувати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення.

При цьому суд враховує, що виконавчий комітет Тисменицької міської ради своїм рішенням від 02.04.2013 р. надав згоду на облаштування окремого (другого) входу до спірного житлового будинку (т.1, а.с.178).

Відповідачку слід зобовязати привести виділену їй частину житлового будинку у відповідність до державних будівельних норм, після отримання дозволу, виготовлення та погодження відповідних проектів для входу до виділеної частини будинку у приміщенні 1-1 пробити дверний проріз і змонтувати двері, влаштувати ґанок зі сходами для входу до житлового будинку, влаштувати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення.

З урахуванням того, що переобладнання житлового будинку на суму 3925 грн. проводить позивачка, з неї слід стягнути на користь відповідачки 3890,50 грн. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки за мінусом половини вартості переобладнань (334757,50 328904,50 = 5853 3925 : 2).

Заявлена позивачкою остання вимога про усунення перешкод у користуванні, завершенні будівництва та прийнятті в експлуатацію належної їй ? частини домоволодіння не підлягає до задоволення з огляду на те, що позивачка не надала суду належних доказів на підтвердження обставини щодо чинення відповідачкою таких перешкод.

Понесені позивачкою витрати на оплату експертизи у сумі 2100 грн. (т.1, а.с.179) та за проведення техінвентаризації домоволодіння у сумі 1126 грн. (т.1, а.с.180, 182) слід розділити між сторонами порівну, стягнувши з відповідачки на користь позивачки 1613 грн.

З обох сторін слід стягнути судовий збір в дохід державного бюджету за виділену частину домоволодіння, а саме: з позивачки, яка сплатила 613,36 грн, недоплачену суму 2734,21 грн. (3347,57 - 613,36), а з відповідачки 3230,51 грн.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. ст.ст. 331, 367, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право забудовника на ? частину обєкта незавершеного будівництва домоволодіння № 44 по вул. Княгиницького в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області готовністю 97,5% у порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_5 з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.

Провести реальний розподіл домоволодіння № 44 по вул. Княгиницького в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 657809 грн.

Виділити ОСОБА_3:

-комору І площею 22 кв.м вартістю 16266 грн.,

-комору V площею 27,2 кв.м вартістю 20110 грн.,

-частину коридору 1-1 площею 4,5 кв.м вартістю 9561 грн.,

-сходову 1-7 площею 6,8 кв.м вартістю 10268 грн.,

-коридор 1-8 площею 17,6 кв.м вартістю 36166 грн.,

-котельню 1-9 площею 5,9 кв.м вартістю 11371 грн.,

-кухню 1-10 площею 13,0 кв.м вартістю 26713 грн.,

-житлову 1-11 площею 24,8 кв.м вартістю 50961 грн.,

-житлову 1-12 площею 28 кв.м вартістю 57536 грн.,

-житлову 1-13 площею 13,2 кв.м вартістю 27124 грн.,

-сходову 1-14 площею 8,7 кв.м вартістю 12765 грн.;

-гараж Б вартістю 49952 грн.,

-половину огорожі N2 площею 14,1 кв.м вартістю 2011,5 грн.,

-половину огорожі N3 площею 15,75 кв.м вартістю 2246,5 грн.,

а всього на загальну суму 334757,50 грн., з урахуванням половини вартості криниці N1, яка залишається у спільному користуванні сторін, що становить 50,9 % від загальної вартості домоволодіння.

Виділити ОСОБА_4:

-комору П площею 16,4 кв.м вартістю 12126 грн.,

-комору Ш площею 18,5 кв.м вартістю 13678 грн.,

-комору ІV площею 23,8 кв.м вартістю 17597 грн.,

-частину коридору 1-1 площею 14,8 кв.м вартістю 31446 грн.,

-котельню 1-2 площею 5,9 кв.м вартістю 12134 грн.,

-кухню 1-3 площею 13,0 кв.м вартістю 27621 грн.,

-житлову 1-4 площею 24,9 кв.м вартістю 52906 грн.,

-житлову 1-5 площею 27,9 кв.м вартістю 59280 грн.,

-житлову 1-6 площею 13,6 кв.м вартістю 28896 грн.;

-літню кухню В вартістю 27770 грн.,

-стайню Г вартістю 36633 грн.,

-половину огорожі N2 площею 14,1 кв.м вартістю 2011,5 грн.,

-половину огорожі N3 площею 15,75 кв.м вартістю 2246,5 грн.,

а всього на загальну суму 323051,50 грн., з урахуванням половини вартості криниці N1, яка залишається у спільному користуванні сторін, що становить 49,1 % від загальної вартості домоволодіння.

У спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити криницю N1 вартістю 3413 грн.

Зобовязати ОСОБА_3 провести наступні переобладнання житлового будинку вартістю 3925 грн., які необхідні для ізоляції приміщень, що виділяються їй, від приміщень, які виділяються ОСОБА_4, а саме:

-замурувати дверний проріз між приміщеннями підвалу І та П;

-демонтувати дверний блок у приміщенні 1-1 (вхідні у будинок), який залишається їй;

-замурувати цеглою проріз, що утворився після демонтажу дверей;

-влаштувати стіну з цегли у приміщенні 1-1 товщиною 0,25 м.

Зобовязати ОСОБА_3 привести виділену їй частину житлового будинку у відповідність до державних будівельних норм, після отримання дозволу, виготовлення та погодження відповідних проектів для входу до виділеної частини будинку у приміщенні 1-1 пробити дверний проріз і змонтувати двері, у приміщенні 1-7 та 1-14 влаштувати сходову клітку, влаштувати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення.

Зобовязати ОСОБА_4 привести виділену їй частину житлового будинку у відповідність до державних будівельних норм, після отримання дозволу, виготовлення та погодження відповідних проектів для входу до виділеної частини будинку у приміщенні 1-1 пробити дверний проріз і змонтувати двері, влаштувати ґанок зі сходами для входу до житлового будинку, влаштувати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3890 (три тисячі вісімсот девяносто) грн. 50 коп. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 1613 (одну тисячу шістсот тринадцять) грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 2734 (дві тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 3230 (три тисячі двісті тридцять) грн. 51 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець