22-ц/775/801/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Мельник І.Г.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

іменем України

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.

при секретарі Костенко О.О.

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання втратившим право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації, виселення без надання іншого житлового приміщення,-

в с т а н о в и л а :

25.03.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації в будинку АДРЕСА_1, який належить їй на праві власності. Позов обґрунтувала тим, що у 2005 році її син ОСОБА_5 одружився на відповідачці, вони стали проживати в спірному будинку однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 році її син помер, однак відповідачка продовжила проживати в спірному будинку, створюючи своєю поведінкою нестерпні умови для її проживання. Вважає, що реєстрація відповідачки у будинку, який належить їй на праві власності обмежує її права. Просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, висилити її та зняти з реєстрації.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року, ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 та безпосередньо ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просили скасувати рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також його висновки не відповідають конкретним обставинам. Рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказані висновки апелянти обґрунтували тим, що відповідач тимчасово була зареєстрована в будинку належному їй на праві власності. Вона не була членом сім'ї свого сина, у них не було спільного бюджету. На теперішній час відповідачка створює нестерпні умови для проживання. Без її згоди зареєструвала в будинку свого сина від першого шлюбу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, просила скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю за участю її представника, задовольнивши позовні вимоги, докази вказаного знаходяться в матеріалах справи (а.с..129). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка була зареєстрована в спірному будинку позивачкою, як член сім'ї. Сторонами не заперечувався той факт, що відповідачка разом із дітьми проживає у спірному будинку з 2002 року по теперішній час, з будинку нікуди не виїжджала, доглядає за будинком, оплачує комунальні послуги. Дані обставини підтверджені поясненнями свідків та наданими відповідачем квитанціями про сплату комунальних платежів за період з 2011 року по 2015 рік включно. Будинок 84 по вулиці Тернова у м.Маріуполі є єдиним постійним місцем проживання відповідачки та її дітей. Позивачка взагалі не проживала в даному будинку, а тільки приходила та доглядала за городом. Крім того спірний будинок будував померлий чоловік відповідачки на гроші своєї сім'ї.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції вірними виходячи з наступного.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно зі змістом вказаних норм право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно із ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено і це не спростовано в суді апеляційної інстанції, що відповідач зареєстрована у спірному будинку за згодою позивачки. Відповідач постійно проживає у вказаному будинку зі своєю сім'єю, і саме вона оплачує комунальні послуги.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги, що позивач створює нестерпні умови для проживання неспроможні, оскільки позивач мешкає за іншою адресою в м.Маріуполі по вул..Азовстальська 34.

Посилаючись в позовній заяві на ст.169 ЖК України, позивач вказувала, що відповідач є наймачем її будинку, а не членом її сім`ї.

Проте у відповідності до положень ч. 2 ст..825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:

1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;

2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

Позивач не довела, що відповідач здійснювала передбачені законом дії, які є підставою для позбавлення її права користування житловим приміщенням. Крім того позивач не заявляла позовні вимоги про розірвання договору найму, не довела, що між сторонами укладався договір найму і сплив термін його дії.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Л.М. Бугрим