АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення боргу за договором позики

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Так, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 206407,99 грн., судові витрати в розмірі 2080 грн., витрати пов'язані з викликом відповідачки в судове засідання в сумі 1279,45 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить це ршення скасувати і постановити нове рішення, якм в задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 15.05.2012 р. ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 грошову позику у розмірі 160 000,00 грн. зі строком повернення боргу до 20.06.2012 р., що підтверджується борговою розпискою, підписаною позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно Висновку судової почеркознавчої експертизи № 6837/6838/14-32 від 25.09.2014 р. КНДІСЕ підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 15.05.2012 р. виконаний рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 15.05.2012 р. виконаний ОСОБА_1 (а.с. 89-91).

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідачка не виконала взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернула.

Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідачки за договором позики складає 160000,00 грн., та відповідачкою не надано доказів виконання даного договірного зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошових коштів.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачкою виконання грошового зобов'язання за договором позики, суд обгрунтовано визнав правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь суми основного боргу - 160 000 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості - 12059,18 грн., а з урахуванням індексу інфляції у розмірі - 34 348,81 грн.; також, витрати по сплаті судового збору в сумі 2080,00 грн., та витрат, понесених позивачем за надання оголошення в пресі для виклику відповідачки в суд 1279,45 грн.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу підлягають задоволенню, тому, з відповідачки на користь позивача слід стягнути кошти в загальній сумі 206407,99 грн.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3.03.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :