Справа № 315/1032/14-ц
Номер провадження № 2/315/3/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді: Каракай Н.Д.,

секретаря судового засідання: Сухової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики, мотивуючи свої вимоги тим, що він 21.08.2012 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку; 17.09.2012 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку; 27.09.2012 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6 000,00 (шість тисяч) доларів США, про що останній написав розписку; 25.11.2012 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку; 24.12.2012 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав власноручно розписку; 29.01.2013 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку; 20.02.2013 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США, про що останній написав власноручну розписку; 25.06.2013 року надав за місцем своєї роботи ( АДРЕСА_3 (автосервіс)), надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США, про що останній написав власноручну розписку; 15.07.2013 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, про що останній написав розписку. А всього разом, станом на час звернення до суду ОСОБА_2 заборгував позивачу 241 000,00 (двісті сорок одну тисячу) доларів США, які повертати йому у добровільному порядку відмовляється.

У своїх боргових розписках від 21.08.2012 року, 17.09.2012 року, 27.09.2012 року, 25.11.2012 року, 24.12.2012 року ОСОБА_2 вказує, що солідарну відповідальність за боргом несе і його дружина ОСОБА_3, яка виступає третьою особою по справі та зазначає термін повернення боргів або зобов'язується повернути борг за першою вимогою.

Також, позивач має намір стягнути з відповідача завдані ним збитки та інші виплати, які передбачені чинним законодавством, а саме: 1) за договором позики від 21.08.2012 року - суму основного боргу 20 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 239 266,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 22.10.2012 року по 31.12.2012 року - 1745,46 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 7177,98 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 4188,79 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 22.10.2012 року по 31.12.2012 року - 4363,66 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року - 7866,27 грн.; - за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 2936,74 грн.; - за період з 13.08.2013 року по 31.12.2013 року - 6433,96 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року - 4431,33 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 5791,54 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 1311,04 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 285 512,77 грн.;

2) за договором позики від 17.09.2012 року - суму основного боргу 10 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 119 633,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 18.10.2012 року по 31.12.2012 року - 735,44 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 3588,99 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 2094,39 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 18.10.2012 року по 31.12.2012 року - 1838,62 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року - 3933,13 грн.; - за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 1468,37 грн.; - за період з 13.08.2013 року по 31.12.2013 року - 3216,98 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року - 2215,66 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 2895,77 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 655,52 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 142 275,87 грн.;

3) за договором позики від 27.09.2012 року суму основного боргу 6 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 71779,80 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 28.10.2012 року по 31.12.2012 року - 382,43 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 2153,39 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 1256,63 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 28.10.2012 року по 31.12.2012 року - 4363,66 грн.; - за період з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року - 2359,88 грн.; - за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 881,02 грн.; - за період з 13.08.2013 року по 31.12.2013 року - 1930,18 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року - 1329,40 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 1737,46 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 393,31 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 88 567,16 грн.;

4) за договором позики від 25.11.2012 року - суму основного боргу 20 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 239 266,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 26.03.2013 року по 31.12.2013 року - 5526,06 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 4188,79 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 26.03.2013 року по 09.06.2013 року - 3736,48 грн.; - за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 2936,74 грн.; - за період з 13.08.2013 року по 31.12.2013 року - 6433,96 грн.; - за період з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року - 4431,33 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 5791,54 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 1311,04 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 273 624,94 грн.;

5) за договором позики від 24.12.2012 року - суму основного боргу 10 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 119 633,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 15.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 1956,73 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 15.01.2014 року по 14.04.2014 року - 1917,40 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 2895,77 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 655,62 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 127 058,42 грн.;

6) за договором позики від 29.01.2013 року - суму основного боргу 10 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 119 633,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 15.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 1956,73 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 15.01.2014 року по 14.04.2014 року - 1917,40 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 2895,77 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 655,62 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 127 058,42 грн.;

7) за договором позики від 20.02.2013 року - суму основного боргу 15 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 179 449,50 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 15.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 2935,10 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 15.01.2014 року по 14.04.2014 року - 2876,10 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 4343,66 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 983,28 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 190 587,64 грн.;

8) за договором позики від 25.06.2013 року - суму основного боргу 100 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 1 196 330,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 15.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 19 567,37 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 15.01.2014 року по 14.04.2014 року - 19 174,05 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 28 957,74 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 6555,23 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 1 270 584,39 грн.;

9) за договором позики від 15.07.2013 року - суму основного боргу 50 000 доларів США станом на 01.08.2014 року - 598 165,00 грн.; 3 % річних за користування чужими грошима: - за період з 15.01.2014 року по 01.08.2014 року включно - 9 783,68 грн.; пеню за обліковою ставкою НБУ: - за період з 15.01.2014 року по 14.04.2014 року - 9587,02 грн.; - за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року - 14 478,87 грн.; за період з 17.07.2014 року по 01.08.2014 року включно - 3277,61 грн., а всього за цим договором позики підлягає стягненню - 635 292,18 грн..

Далі позивач у позові зазначає, що не виконання відповідачем грошових зобов'язань завдало немало йому страждань та порушило звичний режим життя. Тому, він оцінює завдану йому моральну шкоду у 100 000 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договорами позики на загальну суму 2 833 155,30 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми на загальну суму 69 240,96 грн., пеню за обліковою ставкою НБУ у розмірі 188 165,53 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та понесені ним судові витрати за вимогу майнового характеру 3654 грн. та за вимогу немайнового характеру - 243,60 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі за обставин, що в ньому викладені, просили його задовольнити, додатково пояснили, що ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 був знайомий, дружили сім'ями, у борг давав ОСОБА_2 власні зароблені кошти під різними приводами та за різних обставин на потреби сім'ї: на придбання автомобілів, батькам відповідача, які займалися торгівлею, на придбання товарів, для ведення бізнесу, дружині для оформлення ліцензії нотаріуса та офісу. Допомагав та неодноразово давав кошти у борг, без попередніх їх повернень, так як вірив у людей та є глибоко віруючою людиною, вважав, що відповідач поверне кошти. Розписки писав ОСОБА_2 особисто в АДРЕСА_3. Зверталися до РВ ГУМВС Гуляйпільського району та до РВ в м. Запоріжжя, йде розслідування, але ОСОБА_2 не можуть знайти. Претензій до ОСОБА_2 не мають.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення в газеті "Запорізька правда" (а.с. 188, 205, 206, 207, 226). Справа розглянута без його участі за останнім відомим місцем реєстрації, достовірно встановленим письмовою довідкою Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області № 2327/1044 від 23.08.2014 року (а.с. 71 а), на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечують учасники процесу.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 87), справа розглянута без її участі, на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечують учасники процесу.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що шлюб між сторонами розірвано 04.09.2014 року, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не спілкуються, живуть окремо, вихованням дитини відповідач не займається. Про отримання у борг коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1 ОСОБА_3 не відомо. Підписів її у розписках немає, будь-якої згоди вона не надавала, доказів того, що кошти використовувались на потреби сім'ї немає, як немає і спільного майна.

Вислухавши пояснення сторін, інших учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 21.08.2012 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 15, 234 на звороті); 17.09.2012 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 16, 233); 27.09.2012 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6 000,00 (шість тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 17, 233); 25.11.2012 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 18, 234 на звороті); 24.12.2012 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав власноручно розписку (а.с. 19, 234); 29.01.2013 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 20, 233 на звороті); 20.02.2013 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США, про що останній написав власноручну розписку (а.с. 21, 235); 25.06.2013 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США, про що останній написав власноручну розписку (а.с. 22, 237); 15.07.2013 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, про що останній написав розписку (а.с. 23, 237).

Облікова ставка НБУ позивачем були визначені за показниками офіційного сайту Національного банку України (а.с. 53-54).

Офіційний курс валют встановлений НБУ на 01.08.2014 року по курсу продажу 100 доларів США - 1196 грн. (а.с. 55-58).

30.07.2014 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_2 був надісланий лист щодо повернення боргу за договорами позики (а.с. 65).

Згідно довідки Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області № 2327/1044 від 23.08.2014 року місце проживання або місце перебування гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області зареєстровано з 20.01.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 за паспортом НОМЕР_2, виданим Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 03.10.2000 року (а.с. 71а).

02 серпня 2008 року гр. ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 02.08.2008 року (а.с. 177-зворотній бік).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/7296/14-ц від 04.09.2014 року шлюб між гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 178).

Відповідно до довідки Центра № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області № 6284/14/вих.-315/1032/14-ц від 11.09.2014 року згідно оперативних даних комп'ютерної системи ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та НАІС ДДАІ МВС України, станом на 13г.30хв. 23.09.2014 року за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, транспортних засобів не зареєстровано. Згідно оперативних даних комп'ютерної системи ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та НАІС ДДАІ МВС України, станом на 14 г.00 хв. 23.09.2014 року за гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2, зареєстровано автомобіль TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, 2001 року випуску (а.с. 173).

Згідно довідки Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті Укрмаррічінспекція 3 3063-01/05.2.3/45-14 від 02.10.2014 року за електронною версією Державного суднового реєстру України та Суднової книги України, записів щодо суден, власниками або судновласниками яких є фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайдено (а.с. 181).

Згідно довідки Головного управління Держземагенства у Запорізькій області № 9-8-0.2-9821/2-14 від 21.10.2014 року зазначено, що за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка на території Гуляйпільської міської ради, площею 0,0052 га, для індивідуального гаражного будівництва, державний акт ЯИ № 277667. Згідно даних Державного земельного кадастру на території Запорізької області відомості, станом на 31.12.2012 року щодо зареєстрованих земельних ділянок за ОСОБА_3 відсутні. Інформація актуальна станом на 31.12.2012 року у зв'язку з передачею повноважень по здійсненню державної реєстрації прав на земельні ділянки з 01.01.2013 року органам Міністерства юстиції (а.с. 185).

Відповідно до довідки Центра № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області № 10/13-4565 від 26.12.2014 року автомобіль TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, 2001 року випуску станом на 10 г.00 хв. 24.12.2014 року зареєстрований за гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 201-202).

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, надані відомості щодо ОСОБА_2 про об'єкти нерухомого майна та заборони відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 221-223).

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей… На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути кошти у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальником - відповідачем по справі, отримано у борг від позивача за розписками від 21.08.2012 року, 17.09.2012 року, 27.09.2012 року, 25.11.2012 року, 24.12.2012 року, 29.01.2013 року, 20.02.2013 року, 25.06.2013 року, 15.07.2013 року 241000 доларів США (а.с. 15-23, 233-237 оригінали).

Станом на час розгляду справи відповідач позики не повернув, що слідує з пояснень в судовому засіданні позивача та його представника, не спростовано це і відповідачем.

Таким чином, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в належній формі досягли згоди з істотних умов договорів щодо його предмету і строку виконання і дані договори відповідають вимогам ст. 1046 ЦК України.

На підставі викладеного вимоги позивача про стягнення суми боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки на підставі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, позивач обрахував її станом на 01.08.2014 року по курсу продажу долара США 11,96 грн., від збільшення та уточнення позовних вимог з обрахунку станом на день ухвалення рішення відмовився в судовому засіданні, сума боргу за договорами позики - 241000 доларів США еквівалентна 2883155,3 грн. (офіційний курс валют, встановлений НБУ на 01.08.2014 року (а.с. 55-58).

Щодо стягнення процентів від суми позики, суд виходить із того, що із змісту розписок, встановлених обставин справи та відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, дані договори позики не є безпроцентними, розмір процентів не встановлений договорами, а тому у позивача є право на отримання процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (а.с. 53-55) та згідно розрахунків (а.с. 36, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51).

Таким чином позовна вимога про стягнення на користь позивача процентів від суми позики підлягає, обчислюючи із встановленої суми боргу і складає: 33134,54 (а.с. 36), 16224, 05 (а.с. 37), 12994,91 (а.с. 39), 24641,09 (а.с. 41), 5468,69 (а.с. 43), 5468,69 (а.с. 45), 8203,04 (а.с. 47), 54687,02 (а.с. 49), 27343,50 (а.с. 51), а всього 178165,53 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь трьох процентів річних від простроченої суми, яка підлягає задоволенню, виходячи із розрахунків: 13112,23 (а.с. 35), 6418,82 (а.с. 38), 3792,45 (а.с. 40), 9717,85 (а.с. 42), 1956,73 (а.с. 44), 1956,73 (а.с. 46), 2935, 10 (а.с. 48), 19567,37 (а.с. 50), 9783,68 (52), а всього 69240,96 грн.

Відносно пред'явленої до стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з приписів ст. ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Приписами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому позивачем при розгляді справи не доведено розмір шкоди, наявність причинного зв'язку між діями відповідача з неповернення позики та завданням моральної шкоди, а тому позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

Щодо зазначення в боргових розписках від 21.08.2012 року, 17.09.2012 року, 27.09.2012 року, 25.11.2012 року, 24.12.2012 року (а.с. 16-19, 233-234 і на звороті) про солідарну відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд вважає, що у відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України встановленим факт боргових зобов'язань, за якими позикодавцем є ОСОБА_1, а позичальником ОСОБА_2 Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив укладення даних договорів в інтересах сім'ї. ОСОБА_1 пред'явив позов про стягнення грошових коштів з відповідача за договорами позики на підставі ст. 1046 ЦК України. Саме це є предметом вимоги, а підстави позову лежать в основі гіпотези норми права зазначеного матеріального закону.

Суд вважає, що ОСОБА_1, на порушення обов'язку, передбаченого ст. 10 ЦПК України, щодо доведення підстави свого позову, не довів тих обставин, що ОСОБА_3 є стороною договорів позики та отримала від позивача грошову суму. При цьому зазначена обставина спростовується письмовими борговими розписками, за змістом яких ОСОБА_3 не зазначає, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти, а лише вказана самим позичальником, як дружина.

З урахуванням наведеного суд вважає, що сума заборгованості за договорами позики підлягає стягненню саме з позичальника за договорами - ОСОБА_2

Також відповідно до аналізу змісту вищевказаних статей вбачається, що оригінали боргових розписок (а.с. 233-237) є належними та достатніми доказами виникнення правовідносин позики та підтвердженням передачі позикодавцем коштів у власність позичальника.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - судовий збір за вимогами майнового характеру.

Відповідно до ст. ст. п. 1 ч. 2 ст. 11, 207, 509, 526, 533, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 88, 110 п. 9, 157, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу суму в розмірі 3140561,79 грн., з якої 2883155,3 грн. - це основний борг; 188165,53 грн. - проценти від суми позики у розмірі облікової ставки НБУ; 69240,96 грн. - три проценти річних.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судового збору за вимоги майнового характеру 3654 грн.

З повним текстом рішення учасники процесу можуть ознайомитися 26.02.2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які були відсутні в судовому засіданні або при оголошенні рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Каракай Н. Д.