Справа № 357/2477/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П. ,

при секретарі - Кричевська Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користуватися житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з названим позовом до суду, посилаючись на те, що він являється власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 15.09.2003 року. З 28.11.2001 року по 20.01.2014 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, але фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися набагато раніше. Після реєстрації шлюбу, відповідачка поселилася, проживала та була зареєстрована на спірній житловій площі. З грудня 2013 року відповідач залишила житлову площу і виїхала у невідомому напрямку. Відповідачка не проживає за вказаною адресою більше року, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, позивач сплачує комунальні послуги і за неї. А тому змушений звернутись до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати відповідачку особою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить суд позов задовольнити.

Відповідач до суду не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення у пресі про виклик до суду, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому по справі зі згоди позивача суд постановляє заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 15 вересня 2003 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, що підтверджено копією договору дарування квартири. З 28 листопада 2001 року по 20 січня 2014 позивач перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який розірвано Білоцерківським міськрайонним судом 20.01.2014 року. Під час перебування у шлюбі відповідач стала на реєстраційний облік за місцем проживання позивача. У грудні 2013 року відповідач перестала проживати за зазначеною адресою та виїхала у невідомому напрямку. З січня місяця 2014 року відповідач не являється членом сім'ї власника житлового будинку.

Вищенаведене підтверджується письмовими матеріалами справи.

Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачка без поважних причин не користується спірним житлом на протязі більше ніж 1 рік, а тому перебуваючи на реєстраційному обліку житлового приміщення позивача чинить перешкоди здійснювати своє право на безперешкодне користування власним житловим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном (в даному випадку - житловим будинком) на свій розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, який не проживає в спірному жилому приміщенні, має інше постійне місце проживання, але залишився перебувати на реєстраційному обліку в будинку, що належить позивачу, порушує права власника, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею судові витрати з другої сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316,319,386,391,405 ЦК України, ст.ст. 72,150 ЖК України та ст. 10,60,88,212,213,214,215,223,224 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243,60 грн. за оплату судового збору та 412,00 грн. за оголошення у пресі про розгляд справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. П. Гапоненко