АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4249/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач: Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Борисової О.В.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної Пенітенціарної служби України, Київського слідчого ізолятора Управління Державної Пенітенціарної служби України, треті особи: Державна Пенітенціарна служба України, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації про зобов'язання надати житлове приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 рокупозивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати Управління Пенітенціарної служби України в м. Києві надати йому житлове приміщення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він та його сім'я перебувають на квартирному обліку в Шевченківській РДА в м. Києві з 1988 року, а з 26 жовтня 2009 року він включений до реєстру осіб, які потребують поліпшення житлових умов, як інвалід 3 групи та учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС. Перебуває у відповідача на обліку в контрольних списках з 1998 року та постійно з 1985 року по даний час проживає з сім'єю у складі чотирьох осіб в гуртожитку. В кінці 2012 року йому стало відомо, що відповідачем було придбано 51 квартиру за рахунок державних коштів. У квітні 2012 року житлово-побутовою комісією центрального апарату Державної пенітенціарної служби України було розподілено квартири серед співробітників, які працюють в системі виконання покарань. Проте йому, як пільговику, не було надано квартири.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року - в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Крім того, відповідач безпідставно виключив позивача із контрольного списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку, чим порушив право позивача на позачергове отримання житла протягом одного календарного року.

Зазначив, що порядковий номер загальної черги не впливає на виділення житла позачергово, оскільки в даному випадку І категорія є пріоритетною перед II категорією ліквідатора наслідків катастрофи на ЧАЕС.

Вказав на те, що під час розгляду представником відповідача Київського СІЗО було визнано ту обставину, що він та ОСОБА_3 є учасниками ліквідації наслідків катастрофи ЧАЕС ІІ-ї категорії одночасно з 19.12.1991р., проте з 26.10.2009р. йому було надано статус учасника ліквідації наслідків катастрофи ЧАЕС 1-ї категорії та інваліда III-ї групи, також він є пенсіонером, ветераном Кримінально-виконавчої системи. Для статусу ІІ-ї категорії ліквідатора аварії на ЧАЕС не передбачено граничний термін виділення житла протягом року.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що черговість позивача на отримання житла відповідно до квартирного обліку не настала, а зобов'язання судовим рішенням відповідачів до забезпечення житлом позивача призведе до безпідставної зміни черговості отримання житла, порушення охоронюваних законом прав та інтересів інших громадян, які перебувають на квартирному обліку та користуються позачерговим правом одержання житла та зареєстровані раніше сім»ї позивача.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має статус учасника ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС 1 категорії (а. с. 5), має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, є інвалідом третьої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а. с. 6).

Позивач проходив службу на офіцерських посадах Управління Департаменту в м. Києві та Київській області Державного Департаменту України, коли наказом від 2 березня 2009 року № 10 о/с був звільнений у відставку за віком з посади заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи Бучацької виправної колонії (а.с. 110- 124).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, а саме: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України. Крім загальних підстав, передбачених законодавством України, такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються особи, які забезпечені жилою площею нижче рівня середньої забезпеченості громадян у даному населеному пункті або які проживають у комунальних квартирах.

З 26 жовтня 2009 року позивач перебуває на квартирному обліку в списку забезпечення житлом Київського слідчого ізолятора та Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, станом на 18 січня 2013 року перебуває в черзі під № 7 (т.1 а. с. 52-56).

З довідки від 13 лютого 2013 року вбачається, що в гуртожитку по АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають члени сім'ї: ОСОБА_1 - позивач, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_7 - дочка (т.1 а. с.8).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Умовами п. 1 ч.1 ст. 34 ЖК Української РСР визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Відповідно до ст. 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Порядок отримання житла встановлений згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень (затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.1.1984 р. №470, надалі - Правила) .

Відповідно до п. 47 Правил громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома.

Вимоги п.п.38,39 Правил передбачають, що громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також випадків. Передбачених абзацом другим цього пункту.

При одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами. Якщо в один день подали заяви кілька осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається при прийнятті рішення з урахуванням житлових умов, стану здоров'я, трудової та громадської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.46 ЖК Української РСР особи, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Так, з матеріалів справи убачається і сторонами по справі не заперечується, що відповідачі порушили вищезазначену вимогу (ч. 3 ст.46 ЖК Української РСР) та не вели окремий список осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень. Натомість, дані про осіб вказаної категорії (позачерговики) включені до загальних контрольних списків лише з відміткою про їх позачерговий статус.

Відповідно до ст. 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР) як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно із ч.1 ст. 37 ЖК України облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв'язку з виходом на пенсію.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 разом із сім'єю у складі чотирьох осіб перебував на квартирному обліку в списку (станом на 23.10.2012) забезпечення житлом Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області та Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації під №8. В даному списку також зазначено, що позивач на квартирному обліку перебуває в позачерговій черзі як потерпілий ЧАЕС 1 категорії з 26.10.2009р., a загалом на квартирний облік прийнятий з 25.01.1988 р.(т.1 а.с. 52).

Натомість, гр. ОСОБА_3, у вказаний список внесений за №2, так як на квартирному обліку він перебуває в позачерговій черзі як потерпілий ЧАЕС 2 категорії з 19.12.1991, а загалом на квартирний облік прийнятий з 25.01.1988 p., тобто на черзі отримання житла він включений і перебуває раніше від позивача (т.1 а.с. 52).

Згідно акту приймання-передачі документів від 17.01.2013 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області передало, а Київський слідчий ізолятор УДПтСУ в м. Києві та Київській області прийняв документи, а саме: справи співробітників Київського СІЗО, що перебувають на обліку в райвиконкомах та за місцем їх роботи в кількості 123 справи (т.1 а.с.80). Вказаний акт виготовлений на підставі рішення протоколу №2 засідання житлово-побутової комісії Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (т.1 а.с.81-83).

ОСОБА_1 з 26.10.2009 p. перебуває на квартирному обліку в списку (станом 18.01.2013) під №7, як потерпілий ЧАЕС 1 категорії з 26.10.2009, а загалом на квартирний облік прийнятий з 25.01.1988 р.(т.1 а.с. 55).

Всього у даному списку перебуває на черзі 60 осіб, які потребують поліпшення житла, з них 7 осіб відносяться до категорії осіб, що мають право на позачергове отримання житла.

Згідно протоколу № 3 засідання комісії із соціально-побутових питань Київського слідчого ізолятора від 05.03.2013 року Київському СІЗО було виділено дві квартири, одна з яких включена розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 30.04.2013 №224 до числа службових жилих приміщень, а в подальшому надана начальнику Київського СІЗО ОСОБА_8, а друга квартира надана для постійного проживання позачерговику (постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи в списку поза черговиків з 19.12.1991 року), що перебував у контрольному списку під №2 - ОСОБА_3(а.с.68-70).

Тобто, ОСОБА_8 була правомірно надана квартира, оскільки відповідно до п.8 положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4.02.1988 №37, службові жилі приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів.

Частиною 4 ст. 43 ЖК Української РСР встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

З конструкції статті убачається, що інших підходів, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень чинне законодавство України не встановлює. Крім того, вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлюють переважне право потерпілих ЧАЕС 1 категорії перед потерпілими ЧАЕС 2 категорії при отриманні житла позачергово.

Отже, ОСОБА_3 на час розподілу квартир мав переважне право перед позивачем ОСОБА_1 на отримання житла, оскільки перебував в черзі на обліку позачергового отримання житла раніше позивача та має однакові з ним пільги.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 на час розподілу квартир мав переважне право перед позивачем ОСОБА_1, оскільки у списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень позивач був під номером 7, а ОСОБА_3 під №2 у зв'язку з тим, що останній за часом взяття на облік був першим.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд вірного висновку дійшов, що зміна черговості отримання житла судовим рішенням призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів інших громадян, які перебувають на квартирному обліку та користуються позачерговим правом одержання житла та зареєстровані раніше сім'ї позивача, тобто тих ,хто знаходиться у списку за №№3,4,5,6.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді