Справа №: 343/1287/15-ц
Провадження №: 2/0343/606/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І. М.,

секретаря Бойків В. П.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка також представляє інтереси своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: служба у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, яка також представляє інтереси своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив визнати їх такими, що втратили право користування належною йому квартирою № 2 по вул. Обліски, 20-А в м.Долина Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивував тим, що дана квартира належить йому на праві приватної власності згідно договору обміну від 20.06.1998 року. За вказаною адресою, крім нього, також зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2010 року їхній з відповідачкою шлюб розірвано, з ним на проживанні залишено сина ОСОБА_6, а дочку ОСОБА_5 залишено на проживанні з ОСОБА_3 Остання з квітня місяця 2010 року за місцем реєстрації без поважних причин не проживає, що у відповідності до ст. 425 ЦК України є підставою для визнання її та неповнолітньої дочки такими, що втратили право на користування даним житлом.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладене та просив їх задоволити.

Відповідачка позов не визнала, пояснивши, що дійсно з 2010 року не проживає в спірній квартирі, однак, вважає причини непроживання поважними, оскільки під час перебування в шлюбі відповідач її бив, дитина не могла виховуватися в таких умовах і вона прийняла рішення піти на орендовану квартиру, де й проживає по даний час. Оскільки вона не проживає в спірному житловому приміщенні з поважних причин, то просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області за довіреністю від 19.01.2015 року ОСОБА_7 позов не визнала, пояснивши, що орган опіки та піклування вважає недоцільним і таким, що не відповідає інтересам неповнолітньої дитини визнання відповідачки ОСОБА_3 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування належною позивачу квартирою № 2 по вул. Обліски, 20-А в м.Долина Івано-Франківської області.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування житлом у разі вiдсутностi без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором обміну від 20.06.1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за номером № 1217 (а.с. 6).

Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2010 року (а.с. 7), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено на проживанні з батьком, а неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір»ю.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 05.06.2015 року, складеного депутатом Долинської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 4), ОСОБА_3 після розлучення в даній квартирі не проживає.

Даний факт підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 та визнається відповідачкою.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 без поважних причин не проживає в належній позивачу ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року, тобто більше одного року, чим створює йому незручності в розпорядженні своїм майном, слід визнати її такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням.

При цьому суд вважає безпідставним пояснення відповідачки про те, що вона з поважних причин не проживає в спірному житловому приміщенні, так як змушена була виселитися через протиправну поведінку позивача, оскільки ці пояснення є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Посилання на 2 висновки ДІМ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с. 16,18) не можуть служити доказами на підтвердження пояснень позивачки, оскільки в них йдеться про спори з приводу підприємницької діяльності та не встановлено протиправної поведінки позивача щодо відповідачки.

При цьому суд враховує, що ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2010 року визнано укладену між сторонами по справі мирову угоду в справі про поділ між ними спільного сумісного майна подружжя, яке вони поділили добровільно.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 без поважних причин не проживає в належній позивачеві квартирі, оскільки жодних доказів вчинення ним перешкод в такому проживанні судом не здобуто.

За таких обставин позов ОСОБА_2 в цій частині слід задоволити та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом.

При цьому суд вважає, що відсутні підстави для визнання такою, що втратила право на користування житлом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання є неповнолітньою, самостійно рішення щодо не проживання у спірній квартирі не приймала і задоволення позову в цій частині порушило б право неповнолітньою на житло.

Одночасно суд також враховує, що позивач не заперечує щодо проживання своєї неповнолітньої дочки за вищевказаною адресою.

На пiдставi викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316,317,391,405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням належною ОСОБА_2 квартирою № 2 по вул. Обліски, 20-А в м.Долина Івано-Франківської області, відмовивши в решті позову в зв»язку з його безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: