Справа №577/4047/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1942/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 25 серпня 2015 року, та до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити, визначити розмір аліментів в розмірі 400 грн. на місяць та зменшити розмір судового збору, що стягнутий з нього, пропорційно до задоволених вимог.

Вказує, зокрема, що суд першої інстанції не врахував, що він є безробітним, доходів не має і, враховуючи економічну ситуацію в державі, не може виплачувати аліменти у розмірі 750 грн.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що до 07 жовтня 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею. Основні витрати на утримання дитини несе вона.

Відповідач є працездатним, але офіційно не працює, його доходи є нерегулярними та мінливими, його середньомісячний заробіток їй не відомий.

Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має молодий вік, є працездатним, на хронічні захворювання не страждає, інших зобовязань за виконавчими листами не має, а тому повинен і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі 750 гр. При цьому суд врахував майнове становище сторін, вік дитини.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували з 30 грудня 1999 року у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Конотопського міськвиконкому Сумської області, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, 01 липня 2000 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2014 року шлюб сторін розірвано (а.с.3).

Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. ст. 10, 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, 60 ч. ч. 2-3 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду відповідає принципу диспозитивності, встановленому ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач не спростував тієї обставини, що позивачка фактично сама утримує дитину, та того, що розмір аліментів, який він просить з нього стягнути 400 гр., недостатньо для утримання дочки, хоча ч. 1 ст. 141 СК України передбачає рівність прав і обовязків батьків щодо дитини. В справі відсутні докази тому, що позивачка має можливість отримувати іншим шляхом дохід на утримання дитини чи має достатню змогу сама її утримувати, що могло б бути підставою для зменшення розміру стягнених з відповідача аліментів.

Відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав переконливих, належних та допустимих доказів відсутності у нього можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не спростувавши та не піддавши сумніву доводи позивачки щодо недостатності у неї коштів на понесення всіх витрат на утримання дочки 15-річного віку, з якими суд обґрунтовано погодився, навівши з цього приводу, як того вимагають положення п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, відповідні мотиви в рішенні.

Відповідач сам пояснив, що не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення як безробітний, що шукає роботу, пояснивши при цьому, що його не зможуть поставити на такий облік, оскільки він ніде не зареєстрований, фактично є безхатьком.

Доводи відповідача про те, що він не працює, є безробітним, не отримує постійних доходів, має випадкові заробітки та перебуває на утриманні матері - пенсіонерки, не спростовують висновків суду, який прийшов до вірного висновку про те, що за своїм фізичним та майновим станом він в змозі та повинен організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, крім якої, інших утриманців за законом не має. Його посилання на те, що суд не врахував економічний стан в державі, є безпідставними, оскільки є підстави вважати, що вказана обставина негативно вплинула і на майновий стан сімї позивачки.

Суд прийшов до вірного висновку про наявність у відповідача можливості надавати утримання своїй неповнолітній дочці в сумі 750 гр., врахувавши при визначенні розміру аліментів істотні обставини, що мають значення для справи, зокрема, майновий, сімейний стан сторін, те, що відповідач є молодою працездатною особою, ІНФОРМАЦІЯ_2, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, в справі відсутні докази про наявність у нього захворювань чи інших перешкод до своєчасного належного працевлаштування та отримання заробітку з метою утримання спільної з позивачкою дитини. Відповідач не є інвалідом, домовленість про утримання дитини між сторонами не досягнута.

Доказів тому, що він надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки, відповідач не надав, підтвердивши, навпаки, що він не бере участі у її утриманні.

Встановлені судом обставини, пояснення відповідача в засіданні апеляційного суду про те, що він може платити на утримання дочки не більше 400 гр., свідчать про те, що він здатен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному судом розмірі 750 гр., який є таким, що відповідає доказам в справі, враховує інтереси дитини, сторін та не порушує права відповідача, який має можливість і повинен її надавати, враховуючи його фізичні можливості та спроможність працювати.

Незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу батько зобов'язаний утримувати дитину. Така особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти в достатньому розмірі, якщо вона, будучи працездатною, повноцінно не працює без поважних причин.

Доводи відповідача про те, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір в повному розмірі 243, 6 гр., а не пропорційно до задоволених вимог, також є безпідставними. Вказаний розмір судового збору відповідає положенням ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла до 1 вересня 2015 року, згідно якого ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто і при стягненні з відповідача аліментів у розмірі 750 гр. з нього підлягає стягненню судовий збір в мінімальному розмірі, передбаченому законом та стягненому судом.

Відповідач не навів у апеляційній скарзі фактів, які б підтвердили необґрунтованість рішення суду, спростували б його висновки.

Підстави для задоволення скарги та зміни оскаржуваного рішення, яке є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -