Провадження № 2/750/3624/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

при секретарі Руденок В.О.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування квартирою,

третя особа ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про вселення до квартири АДРЕСА_1, встановити порядок користування квартирою, відповідно до якого виділити в користування позивачу кімнату №3 житловою площею 16,9 кв.м. з лоджією, відповідачу ОСОБА_2 кімнату №2 житловою площею 11,9 кв.м. та допоміжні приміщення: коридор №1 площею 9,9 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні та зобов»язати відповідача надати позивачу дублікат ключів від спірної квартири.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Третя особа ОСОБА_3 підтримав позовну заяву.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 02.08.2000 року ( а.с. 7 ) ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах належала квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

Відповідно до договору дарування від 14.09.2015 року ОСОБА_3 подарував 1/3 частину вказаної квартири ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права,хоча при визначенні порядку користування майном у праві спільної часткової власності і не припиняється право спільної часткової власності, але при цьому не повинно порушуватися чи обмежуватися право власника на користування майном, що входить до змісту права власності.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира складається з двох жилих кімнат площею 16,9 та 11,9 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи та лоджії, що примикає до кімнати площею 16,9 кв.м.. Оскільки жилі кімнати спірної квартири є ізольованими, тому суд погоджується з позицією позивача про виділення їй в користування жилої кімнати №3 житловою площею 16,9 кв.м. з лоджією, ОСОБА_2 кімнату №2 площею 11,9 кв.м.

При цьому, кімнати загального користування, а саме коридор №1 площею 9,9 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні.

Згідно вимог ст. 155 ЖК України, визначено що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не можу бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Одночасно вимоги позивача, щодо вселення до спірної квартири та зобов»язання відповідача надати дублікат ключів підлягають задоволенню, оскільки позивач не має ключів та вільного доступу до квартири, про що не заперечував відповідач в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 321, 356, 358 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування квартирою, задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_1.

Встановити наступний порядок користування квартирою №80 в буд. 72 по вул. Орджонікідзе в м. Чернігові:

- виділити в користування ОСОБА_1 кімнату №3 житловою площею 16,9 кв.м. з лоджією;

- виділити в користування ОСОБА_2 кімнату №2 площею 11,9 кв.м.;

- коридор №1 площею 9,9 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 974 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Карапута