Справа № 465/3554/11 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/3850/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

за участю: представника ТОВ «Торговий дім «Тамара» - Биць І.А., представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Торговий дім «Тамара» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Нор Н.М., ПП «Санні», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано угоду про розірвання договору купівлі-продажу площадки (споруди) позначеної на поверхневому плані літерою 1бп, нежитловою площею 1379,3 кв.м., нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані літерою А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в межах 1-го поверху площадки (споруди) влаштовано торговий павільйон міні-ринку загальною площею 1 207,9 кв.м.), укладена між товариством з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» та ОСОБА_5 датована 26 лютого 2003 року, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Надією Миколаївною Нор та зареєстрована у реєстрі за № 1024 - недійсною.

Дане рішення оскаржив представник ТОВ «Торговий дім Тамара» - Сало А.І. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення підлягали застосуванню норми Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) та Кодексу про шлюб та сім'ю, які були чинним на дату виникнення спірних правовідносин. Вказує, що суд застосовуючи положення норм ст.ст. 60, 63, 65 Сімейного кодексу не звернув увагу на той факт, що позивач дала згоду на укладення договору купівлі-продажу площадки (споруди) від 26.02.2003 року і такий договір був укладений її чоловіком ОСОБА_5 За даним договором сторони домовились, що продавець ТОВ «Ресторан «Беркут» залишає за собою право повернути покупцю ОСОБА_5 суму продажу площадки (споруди) до 26 травня 2003 року, а покупець зобов'язується прийняти вказану суму з наступним обов'язковим укладенням угоди про розірвання даного договору. Звертає увагу, що позивач давши згоду на укладення цього договору, дану умову договору не оспорювала, знала про її наявність, разом з тим, судом першої інстанції не з'ясовано дійсного волевиявлення позивача щодо укладення обох угод. Таким чином, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції застосував закон, який не поширюється на ці правовідносини, та не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Торговий дім «Тамара» - Биць І.А., представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі за поданою апеляційною скаргою слід закрити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Із оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-3554/11 за вбачається ,що з позовом про визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень вбачається, що сторонами договору купівлі від 26.02.2003 року та районнти судои визнано угоду про розірвання договору купівлі-продажу площадки (споруди) позначеної на поверхневому плані літерою 1бп, нежитловою площею 1379,3 кв.м., нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані літерою А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в межах 1-го поверху площадки (споруди) влаштовано торговий павільйон міні-ринку загальною площею 1 207,9 кв.м.), укладена між товариством з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» та ОСОБА_5 датована 26 лютого 2003 року, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Надією Миколаївною Нор та зареєстрована у реєстрі за № 1024- до суду звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Нор Н.М., ПП «Санні», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» .

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, і знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, що скаржник не є і не був в власником будівлі та не був стороною договору купівлі-продажу від 26.02.2003 року площадки (споруди) позначеної на поверхневому плані літерою 1бп, нежитловою площею 1379,3 кв.м., нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані літерою А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в межах 1-го поверху площадки (споруди) влаштовано торговий павільйон міні-ринку загальною площею 1 207,9 кв.м.).

Між ТОВ ««Торговий дім «Тамара» та Товариствм з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут 12 грудня 2001 року було укладено договір оренди № 20/04 нежитлових приміщень загальною площею 2823кв.м. та споруду(площадку) площею 1379,3 кв.м., які розташовані у АДРЕСА_2 із зазначеням терміну оренди п.3.1 на п'ять років з часу прийняття об'єкта та орендної (п.4.1). (а.с.93 т.7)

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до якого в силу укладення такого договору має місце передача однією особою (наймодавцем) майна у тимчасове користування іншій особі (наймачу) за плату.

Договір найму (оренди) є оплатним, оскільки наймодавець за виконання своїх обов'язків по передачі майна наймачеві має отримати від останнього зустрічне надання у вигляді орендної плати (див. коментар до ст. 762).

Договір найму (оренди) є двостороннім, оскільки в ньому існують два зустрічних обов'язки, однаково істотних та важливих: обов'язок наймодавця передати майно у користування наймачу та обов'язок наймача вносити орендну плату. Обидва ці обов'язки взаємно обумовлюють один одного та є економічно еквівалентними.

Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Наймачеві надається додатковий захист шляхом встановлення правила, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі автоматично набуває прав та обов'язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав. Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

В матеріалах справи відсутні будь які докази щодо виконання умов договору оренди між сторонами та докази звернення ТОВ «Торговий дім «Тамара» щодо припинення чи зміни договору оренди від 12 грудня 2001 року.

Покликання в апеляційній скарзі апелянта про те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року порушуються його права оскільки ТОВ «Торговий дім «Тамара» укладено договір оренди на зазначені нежитлові приміщення колегія суддів вважає необгрунтованими та такими що спростовуються договором оренди та самим поясненням представника апелянта, який ствердив що з часу укладення договору вони не оплачували за оренду та не користувались зазначеним майном.

Окрім того у матеріалах справи також відсутні докази про те, що ТОВ «Торговий дім «Тамара» було або є власником вище зазначених нежитлових приміщень.

У зв'язку із чим колегія суддів вважає, що майнові права ТОВ «Торговий дім «Тамара» не порушені, тому підстави на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року в нього відсутні.

Як роз'яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Встановивши в ході апеляційного перегляду, що ТОВ «Торговий дім «Тамара» не має права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки таким не вирішено питання про його права та обов'язки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 292, 304, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «Торговий дім «Тамара» рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська