Справа № 496/4648/15-ц
Провадження № 2/496/2114/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бобуйок А.Д.

при секретарі Камочкіній А.Ю.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с.62-66), просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті брата ОСОБА_5, який помер 4 червня 2002 року, а саме житлового будинку, загальною площею 65,7 кв.м, що знаходиться в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6, та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата ОСОБА_5, який помер 4 червня 2002 року. 18 вересня 2014 року він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але державний нотаріус відмовив йому у оформленні спадщини у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року йому був визначений додатковий строк, протягом двох місяців, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась 04 червня 2002 року після смерті ОСОБА_5, яке 2 липня 2015 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4, скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області, а у задоволенні його вимог відмовлено. У звязку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав, посилаючись на те, що він фактично прийняв спадщину після смерті брата, оскільки забрав деякі меблі з будинку, а також в шестимісячний термін після його смерті провів ремонтні роботи щодо поліпшення житлових умов.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що відповідачка проживала разом з померлим ОСОБА_5 з 1996 року по день його смерті, вели спільне господарство, а тому вважає, що вона є спадкоємницею після його смерті.

Представник відповідача Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_3 визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, приймаючи до уваги заяву представника Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

4 червня 2002 помер ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 296959 (а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина житловий будинок, загальною площею 65,7 кв.м, що знаходиться в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6, що належав йому на підставі договору дарування житлового будинку від 20 березня 1990 року (а.с.27-28).

ОСОБА_5 по день смерті 04 червня 2002 року був зареєстрований та постійно проживав один у вказаному будинку, про що свідчить довідка № 1778, видана виконкомом Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області 22.09.2014 року (а.с.33).

Позивач ОСОБА_3 є рідним братом померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.11, 12).

18 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але державний нотаріус відмовив йому у оформленні спадщини у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року йому був визначений додатковий строк, протягом двох місяців, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась 04 червня 2002 року після смерті ОСОБА_5 (а.с.35), яке 2 липня 2015 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4, скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено (а.с.37-44).

15 січня 2015 року позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою стосовно надання розяснення по спадковій справі № 147/2012 з метою отримання інформації щодо правових підстав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2012 року іншому спадкоємцю.

З відповіді на дане звернення позивача від 27 січня 2015 року вбачається, що спадкова справа № 147/2012 року після смерті його брата ОСОБА_5, померлого 4 червня 2002 року, заведена Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_4, яка згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року, справа № 2-о-137/2011, набраного законної сили 28.11.2012 року, була визнана особою, яка проживала разом з ОСОБА_5 з 1996 року по день його смерті однією сімєю та вели спільне господарство. Відповідно до наданих ОСОБА_4 всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, 27 березня 2015 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 2-412, на право на земельну частку (пай) у землі розміром 3,113 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в КСП «Дружба народів» в селі Яськи, Біляївського району, Одеської області, на імя спадкоємця четвертої черги ОСОБА_4 (а.с.34).

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області зазначене рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року по справа № 2-о-137/2011 скасовано.

Як розяснено в абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносин регулюються цим Кодексом.

Таким чином, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 1 липня 2003 року і не була прийняла ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Як зазначалось вище, спадкодавець ОСОБА_6 помер 4 червня 2002 року, на підставі ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

По спадщині, яка відкрилась і термін шести місяців сплив до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_5, померлого 4 червня 2002 року.

Ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйняття ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга частина).

Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном житловим будинком, що знаходиться в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6.

Даний факт підтверджується наявністю у нього оригіналу ощадної книжки ОСОБА_5, договору купівлі-продажу зазначеного вище житлового будинку, договору дарування житлового будинку. Крім того, після смерті брата позивач забрав деякі меблі з будинку, а в шестимісячний термін з дня його смерті провів ремонтні роботи щодо поліпшення житлових умов.

Допитані судом свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожний окремо, показали, що у 2002 році, після смерті ОСОБА_5, проводили ремонті роботи в житловому будинку, розташованому в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6, за які розраховувався позивач ОСОБА_3, про що вони написали відповідні розписки.

Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_3 законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 529, 530, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті свого брата ОСОБА_5, померлого 04 червня 2002 року, а саме: житлового будинку, загальною площею 65,7 кв.м, який розташований в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, загальною площею 65,7 кв.м, який розташований в селі Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Івана Ротти, №6, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5, померлого 04 червня 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_9