Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовка Н.Д., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про оскарження неправомірних дій, зобов'язання вчинити дії та відшкодування завданої моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про оскарження неправомірних дій, зобов'язання вчинити дії та відшкодування завданої моральної шкоди.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства з наступних підстав.

Як убачається з поданої заяви, позивач просить суд: визнати незаконними дії та бездіяльність Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, що проявилось у відмові в наданні інформації та відсутності належного реагування ш заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порушення вимог ЗУ "Про звернення громадян" та ЗУ "Про інформацію"; зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію надати ОСОБА_1 (та ОСОБА_2) вичерпну інформацію; ці відомості з посиланням на відповідні нормативні документи (рішення органу місцевого самоврядування, розпорядження виконавчого органу, договори тощо), якими були визначені повноваження учасників правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг за адресою нашого проживання я просив надати за два періоди часу: до та після введення в дію Закону України №1198-УІІ „Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії"; стягнути з Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 завдану їй моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.; розподілити судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Як роз'яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В пункті 21 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України визначено, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що позивачем пред'явлені вимоги до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, як до органу виконавчої влади, щодо зокрема, визнання незаконними дії та бездіяльність Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо ненадання інформації та зобовязати надати таку інформацію, таким чином, аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, оскільки у даному випадку виникає спір із приводу виконання наданих органу виконавчої влади управлінських функцій на виконання своїх владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Враховуючи наведене та керуючись Постановиою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ст.ст. 122, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про оскарження неправомірних дій, зобов'язання вчинити дії та відшкодування завданої моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :