УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2008 року між банком та ТОВ «Інвест-Україна» було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з встановленим лімітом у розмірі 10 520 648 грн 44 коп., з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 27 вересня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 31 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 3 березня 2014 року складає 11 066 442 грн 85 коп. З урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 11 066 442 грн 85 коп. та судовий збір.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ТОВ «Інвест-Україна» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 11 066 442 грн 85 коп. заборгованості за договором кредиту. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що оскільки ТОВ «Інвест-Україна» отримавши кредит, його не повернуло, то заборгованість по кредиту підлягає стягненню з нього та поручителя у солідарному порядку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителя, виходив із того, що кредитором пред'явлено вимогу до поручителя поза межами дії договору поруки, який є преклюзивним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним, ґрунтується на нормах матеріального права та узгоджується з нормами процесуального права.

Судом установлено, що 31 липня 2008 року між ТОВ «Інвест-Україна» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого, позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з встановленим лімітом у розмірі 10 520 648 грн 44 коп., з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 27 вересня 2012 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31 липня 2008 року, між ОСОБА_4 та банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п. 5.1 договору поруки вказано, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явить вимогу до поручителя.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення - після спливу трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 8.5 кредитного договору договір набуває чинності з часу підписання договору та діє до повного погашення заборгованості.

Згідно із п. 3.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів.

1 червня 2011 року кредитор скористався таким правом та направив ОСОБА_4 вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, де повідомив поручителя, що кредит є обов'язковим до повернення достроково в повному обсязі з моменту одержання повідомлення.

Тобто ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» змінив строк виконання основного зобов'язання саме з 8 червня 2011 року (день отримання поручителем вимоги про дострокове повернення кредиту), тому днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, буде, 8 червня 2011 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 8 червня 2014 року, а з указаним позовом банк звернувся до суду 16 червня 2014 року поза межами строку дії поруки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині позову ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості відповідає вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягає залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про те, що банком пред'явлено вимоги до поручителя у межах строку дії договору поруки, оскільки позивач звертався до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Інвест Україна» та ОСОБА_4 23 березня 2014 року, тобто в строк дії поруки, однак зазначена позовна заява була повернута у зв'язку з непідсудністю справи даному суду, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України ) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Якщо договір поруки припинився інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів.

Судові рішення в частині стягнення кредитної заборгованості з ТОВ «Інвест-Україна» не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська