Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №234/8790/14 Головуючий у 1 інстанції: Фоміна Ю.В.
Провадження №22-ц/778/3607/15 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.

Судді Дашковська А.В.,

Кримська О.М.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулися до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнили та обґрунтовували тим, що відповідач відповідно до укладеного договору б/н від 28.05.2010 року отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.03.2015 року виникла заборгованість в розмірі 29 092,15 грн., яка складається з: 8 778,55 грн. - заборгованість за кредитом; 16 314,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 137,78 грн. - заборгованість з комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 361,53 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 28.05.2010 року станом на 01.03.2015 року у розмірі 29 092,15 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 291 грн..

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 28.05.2010 року станом на 01.03.2015 року у розмірі 29 092,15 грн., з яких: 8 778,55 грн. - заборгованість за кредитом; 16 314,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 137,78 грн. - заборгованість з комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 361,53 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 291 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 про визначення територіальної підсудності справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Справа призначалась до розгляду на 30 червня 2015 року; на 20 липня 2015 року, на 10 серпня 2015 року; на 12 жовтня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не з'явилась в судові засідання, повідомлялась про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) . Однак, поштові відправлення повертались на адресу суду з відміткою причин невручення - «по закінченню терміну зберігання». Будь - яких письмових заяв від відповідачки, у тому числі і про змін місця проживання від неї не надходило.

Участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції приймає представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності відповідачки, яка не прибула в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

Відповідачка, підписуючи 28.05.2010 року заяву, надала свою згоду на те, що вказана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_2 засвідчила, що ознайомилася та згодна із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй письмово, а також зобов'язалася регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.7, зворот).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.25, зворот).

Відповідно до довідки про встановлення кредитного ліміту та виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 кредитний ліміт змінювався 18.11.2010 року - до 10 000 грн. та 21.08.2012 року - до 9 120 грн. (а.с.91, 119).

Згідно пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язувався: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку (а.с.27 зворот.).

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, передбачені умовами договору платежі не вносила.

Із наданого банком розрахунку заборгованість за кредитним договором відповідачки станом на 01.03.2015 року становить 29 092,15 грн., яка складається з: 8 778,55 грн. - заборгованість за кредитом; 16 314,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 137,78 грн. - заборгованість з комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 361,53 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.92-95).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, викладеним в заяві позичальника, Умовам і правилам надання банківських послуг, Тарифам банку, та зроблений на підставі аналізу руху коштів на відкритому позичальнику рахунку (а.с.110-119).

Відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами вищеназваний розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також не надано доказів щодо сплати нею суми заборгованості або існування заборгованості у меншому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідачка не підписувала жодних заяв та інших документів, які б стосувалися саме цих спірних зобов'язань спростовуються матеріалами справи.

Так, на а.с. 102 міститься довідка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що ОСОБА_2 отримала в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 згідно укладеного договору від 28.05.2010 року з початковим лімітом 4000 грн.; інших кредитів із наданням банківського ліміту або грошових зобов'язань ОСОБА_2 в цей період не отримувала, та станом на 01.03.2015 року будь-яких інших зобов'язань перед банком не має (а.с.102).

Вказана довідка узгоджується із принт-скрином програмного забезпечення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та випискою із карткового рахунку, відповідно до якого ОСОБА_2 останній раз здійснила погашення заборгованості 28.12.2012 року в розмірі 200 грн. (а.с.82, 102, 103, 116,161).

Жодних інших доказів на підтвердження своїх заперечень щодо не підписання кредитного договору у розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України відповідачка ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду не надала.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведений факт наявності заборгованості за даним кредитним договором, оскільки в наданих розрахунках заборгованості за кредитними договорами зазначені різні номерами та дати договорів, є неприйнятними.

Так, у відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» міститься роз'яснення щодо вищеназваних обставин, де вказано, що була допущена технічна помилка у даті документа та вказаний внутрибанківський ідентифікатор-референс договору ( а.с.120).

Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обов'язків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 квітня 2015 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: