Справа № 748/1932/15-ц Провадження № 22-ц/795/2132/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Кухта В. О. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЛИТВИНЕНКО І.В., ОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_4, його представника Прокоф»єва Б.І., представника Старобілоуської сільської ради Нехая М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Старобілоуської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного суду від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Старобілоуської сільської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Незаконність рішень суду ОСОБА_4 обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що він проживав однією сім'єю як чоловік та жінка та вів спільне господарство з ОСОБА_6, а саме, з квітня 2009 року до самої смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки, протягом більш п'яти років та ведення спільного господарства з ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили і свідки, крім того 13.06.2014 року КП «Новозаводське» був складений акт за підписами сусідів про фактичне спільне проживання позивача з померлою протягом п'яти років до моменту смерті ОСОБА_6 Апелянт зазначає, що відносини між ними були взаємними та добрими, оскільки ОСОБА_6 неоднаразово складала за місцем своєї роботи довіреності на отримання належної їй заробітної плати, за якими здійснення таких дій вона довіряла позивачу.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 висловила своє волевиявлення щодо розпорядженням належним їй майном на випадок своєї смерті, для цього вона неоднаразово запрошувала нотаріуса та підтверджувала свій намір заповідати своє майно позивачу, так як власних дітей вона не мала та інших родичів у неї не було, однак не встигла підписати заповіт, оскільки раптово ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. ОСОБА_4 зазначив, що після смерті ОСОБА_6 організацією ї оплатою ритуальних послуг займався він разом із ОСОБА_7 за власні кошти, що підтверджено письмовими доказами.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами та показами свідків не підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов'язків між позивачем та спадкодавцем.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону, який регулює спірні правовідносини і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 Постанови № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. За своє життя ОСОБА_6 заповіту не склала.

07.10.2014 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнка О.С. з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, який листом за № 113/02-14 від 07.10.2014 року повідомив ОСОБА_4, що відсутні підстави для заведення спадкової справи на підставі поданої ним заяви, так як позивач не надав документального підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з померлою ОСОБА_6 не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно акту від 13 червня 2014 року, затвердженого Комунальним підприємством „Новозаводське" Чернігівської міської ради, на час своєї смерті ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Сам факт спілкування з ОСОБА_6, допомога їй у лікуванні, фотокартки позивача з покійною, витрата коштів на її поховання не можуть свідчити про факт проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов"язків між з померлою не менше як п"ять років, а тому апеляційний суд критично оцінює надані позивачем докази та враховує, що ним не надано жодного належного і допустимого доказу про те, що саме з квітня 2009 року ( в межах 5 річного строку) він проживав з померлою однією сім"єю. Навпаки, позивачем надані докази про укладення ним договору підряду на ремонт квартири, яка належала ОСОБА_6 від 04 жовтня 2010 року, акт виконаних робіт від 15 жовтня 2010 року, договір підряду від 10 березня 2011 року, довіреності на отримання заробітної плати(а.с.15, 16) від за 2013, 2014 роки, тобто за період менше 5 років.

За повідомленням самого позивача, він листувався з матір"ю померлої і наданий ним лист до нього (а.с.21, 22), датується роком до 2009 року, тобто, коли ще був живий чоловік померлої, який до того ж, був направлений ОСОБА_4 на головпоштамт, а не за адресою проживання ОСОБА_6 та позивача.

Також, апеляційний суд вважає, що суд дав належну правову оцінку поясненням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які вже давали пояснення в іншій справі про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання спадкоємцем четвертої черги і оцінку цим поясненням вже було дано судом першої інстанції (рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.01.2015 року) та при цьому суд правильно послався на положення ст. 61 ЦПК України.

Оцінка акту КП «Новозаводське» м.Чернігова від 13.06.2014 року за підписами сусідів про фактичне спільне проживання позивача з померлою протягом п'яти років до моменту смерті ОСОБА_6 також вже була надана як зазначеним вище рішенням суду першої інстанції так і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року( а.с. 52-61).

Інші доводи апеляційної скарги щодо написання заповіту не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки за своє життя ОСОБА_6 нотаріально посвідченого заповіту не склала.

Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову, не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: