УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого жилого приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - КП «Спецжитлофонд») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 2006 року між ним, як особою за якою закріплено право повного господарського відання на будинок АДРЕСА_1, та ОСОБА_4 укладено договір оренди жилого приміщення, а саме: кімнати НОМЕР_1 зазначеного будинку строком до 31 січня 2007 року.

У подальшому строк договору неодноразово продовжувався відповідними додатковими угодами, зокрема, останньою за № 11 від 4 квітня 2012 року його продовжено до 30 вересня 2012 року.

Оскільки після 30 вересня 2012 року строк договору продовжений не був, позивач просив виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_5, без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року позов КП «Спецжитлофонд» задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з малолітнім ОСОБА_6 з кімнати НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року змінено у частині правового обґрунтування шляхом виключення посилання на ст. 116 Житлового кодексу УРСР.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого фактичного погодився апеляційний суд, виходив із того, що договір оренди спірного жилого приміщення припинений та строк його дії не продовжено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна», на який посилається заявник у касаційній скарзі, спірних правовідносин сторін не регулює.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:А.О. Лесько
В.А. Черненко