Провадження № 2/201/3120/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Поддєлковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради про поновлення строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2001 року. 10 листопада 2014 року ОСОБА_3 помер. Оскільки померлий був онкохворим і його стан постійно погіршувався 07 листопада 2014 року він склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, що зареєстрований в реєстрі за № 2300, згідно якого все майно, яке належало ОСОБА_3 заповів позивачу. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. В липні 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, проте постановою від 28 липня 2015 року їй було відмовлено у зв'язку із пропущенням шестимісячного строку подання відповідної заяви.

Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач до суду не зявився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проживала разом з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2001 року.

10 листопада 2014 року ОСОБА_3 помер.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 належало на праві власності наступне майно: домоволодіння № 4 по вул. Мандриківський узвіз в м. Дніпропетровську; автомобіль KIA CEED, номер шасі VIN-Y6LFF24428L003491 U5YFF24428L100873, реєстраційний номер НОМЕР_1; рахунок № 93199, що знаходиться в АТ «Державний ощадний банк України».

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, що зареєстрований в реєстрі за № 2300, згідно якого вищевказане майно, яке належало ОСОБА_3 на праві власності, заповів позивачу. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

В липні 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, проте постановою від 28 липня 2015 року їй було відмовлено у зв'язку із пропущенням шестимісячного строку подання відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважних причин, оскільки незадовго до смерті ОСОБА_3 перенесла операцію по видаленню злоякісної пухлини, і в післяопераційний відновлюваний період доглядала одночасно і за ОСОБА_3 і за своєю матір'ю, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки мати позивача за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду, позивач була змушена переїхати до м. Новомосковська.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначених норм законодавства суд доходить висновку про обґрунтованість зазначених позовних вимог, оскільки причини пропуску строку прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними, враховуючи стан здоров'я позивача, а також стан здоров'я її матері, за якою позивач здійснює постійний догляд, що підтверджується документальними доказами, залученими позивачем до матеріалів справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до в особі територіальної громади Дніпропетровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради про поновлення строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, який помер 10 листопада 2014 року.

Надати ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 строком у два місяці.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський