Справа № 2-514/11 Провадження № 22-ц/772/2613/2015Головуючий в суді першої інстанції Янків Т. П.
Категорія 39 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановила:

В квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 який належав померлому на підставі договору дарування, посвідченого 26 травня 1989 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори за реєстровим №672 й зареєстрований у Вінницькому ОБТІ.

Згідно заповіту, посвідченого 16 вересня 2003 року приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області за реєстровим №3180 батько заповідав йому все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося.

Посилаючись на те, що в передбачений законом шестимісячний термін він, як єдиний спадкоємець за заповітом фактично прийняв спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном померлого батька відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті, приймав участь в його похованні, а також провів ремонтні роботи в спадковому будинку, однак не може оформити свої спадкові права так як оригінал договору дарування будинку був втрачений, просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 05 травня 2011 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається із житлового будинку літ. А, загальною площею 54,4 кв. м., житловою площею 26,8 кв. м., сараю літ. Б, сараю літ. Б3, навісу літ. Б4, убиральні літ. Г, гаража літ. Д, погреба літ. п/Б, хвіртки №2, огорожі №3, огорожі №4, воріт №5, огорожі №6, криниці №7, вартістю 89305 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, особа, яка не брала участі в справі, проте посилається на те, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представники апелянта ОСОБА_6 і адвокат Тарасюк Н.Г. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надіслала суду заяву про визнання апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 47).

За матеріалами спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3, після його смерті свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримував. Апеляційним судом залучено до участі в справі осіб, які подали заяви про прийняття спадщини й претендують на неї, а рішення суду по справі може вплинути на їх права та обов'язки: апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_8 (сина ОСОБА_3.) і ОСОБА_9 (особу, на ім'я якої ОСОБА_3 залишено заповіт).

ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримав і не заперечує проти її задоволення.

ОСОБА_9 проти апеляційної скарги заперечує, просить її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Так, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що після смерті батька позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, так як проживав з батьком до дня його смерті та був зареєстрований за однією адресою із ним, що підтверджується домовою книгою, доглядав батька до смерті, організував обряд його поховання, провів поминальні обіди. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки був втрачений оригінал договору дарування житлового будинку, який має намір успадкувати, отримати його дублікат він не має змоги.

Проте обставини справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Одеса (а.с. 46). З 10 жовтня 2003 року і до дня смерті він разом зі своєю дружиною - апелянтом по справі ОСОБА_2, проживали в АДРЕСА_2, так як 10 вересня 2003 року вони знялися з реєстрації в спірному житловому будинку, що підтверджується також даними домової книги (а.с. 21).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами статей книги шостої Цивільного кодексу України «Спадкове право».

Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця і лише якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зазначене спростовує посилання позивача у позовній заяві й відповідні висновки суду першої інстанції про те, що спадкодавець і спадкоємець були зареєстровані за однією адресою, останній фактично прийняв спадщину вступивши у володіння спадковим майном.

Більше того, чинний ЦК України не передбачає такого правового інституту як фактичне прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини встановлені ст. 1272 ЦК України, згідно з якою якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Ні за місцем відкриття спадщини (місцем смерті спадкодавця), ні за місцем знаходження його нерухомого майна спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не заводилася, що підтверджується відповідями Четвертої Одеської державної нотаріальної контори і Калинівської районної державної нотаріальної контори Вінницької області.

Отже після смерті ОСОБА_5 спадкоємці не подавали ні заяви про прийняття спадщини, ні заяви про відмову від неї.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що на час відкриття спадщини разом із спадкоємцем постійно проживала його дружина - апелянт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від неї.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, а відповідно до ст. 1241 ЦК України як непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом.

Відтак саме ОСОБА_2 мала відповідати за цим позовом, рішенням суду вирішено питання про її права та обов'язки, а ОСОБА_4 є неналежним відповідачем.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення апеляційною інстанцією нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 травня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.

Судді: /підпис/ Міхасішин І.В.

/підпис/ Войтко Ю.Б.

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.