Справа №127/5647/15-ц
Провадження № 2/127/2857/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 03.04.2015р. позов залишено без руху, оскільки не зазначений чіткий зміст позовних вимог, незрозуміло викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, в матеріалах позовної заяви не зазначені необхідні докази на які позивач посилається в позові.

Крім того, не уточнено коло відповідачів, що згідно п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідач є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіально громади.

На виконання ухвали суду позивач надала заяву, де зазначила, що являється спадкоємицею за законом майна померлого батька ОСОБА_3 Перерахованим, в клопотальній частині позовної заяви, майном користується з вересня 1991року, тому має право набути право власності згідно ст. 344 ЦК України. Нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 надала проект свідоцтва в якому внесено чуже майно яке не належало спадкодавцю і яким останній ніколи не користувався з 1982 року. Крім того, зазначила, що її мати відчужила 53/100 частини будинковолодіння ОСОБА_5, а він в свою чергу ОСОБА_6, що згідно ст. 48 ЦК Української РСР від 1963 року є недійсною угодою. Вважає, що клопотальна частина позовної заяви викладена чітко і до позовної заяви додано всі докази.

Однак, з наданої заяви, суд вважає, що позивач не усунув недоліків зазначених в ухвалі суду від 03.04.2015року, оскільки позивач не уточнив обставини справи та не обґрунтував вимоги щодо визнання права власності за набувальною давністю згідно до ст. 344 ЦК України, за якою, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Крім того, позивач не уточнив коло відповідачів.

Також, відповідно до ст. 15 ЦПК України позивач не виклав обставин щодо спору з відповідачем, доказів чи посилань на докази, які б свідчили про наявність спору між сторонами, а саме, спору з ОСОБА_2, з посиланням на відповідні докази щодо спору з відповідачем.

Частина 1 статті 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Зміст цієї статті ЦК України передбачає добросовісне заволодіння чужим майном, тобто, особа не знала і не могла знати, що володіє чужим майном незаконно.

Разом з тим, за змістом позову вбачається, що вимоги ОСОБА_1 стосуються не чужого майна, а не рухомого майна кімнату 18,5 кв.м., кімнату 11,1 кв.м., коридор 10,0 кв.м., кухню 4,7 кв.м., кладову 4,1 кв.м., а також житлову будівлю літ. «Г», що складається з кімнати 11,4 кв.м., кухні 6,8 кв.м., коридора 6,0 кв.., комори 4,7 кв.м., 50% криниці ,і вбиральню «Д», що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Киянка В., 19, кв. 1, яке ОСОБА_3 самовільно переобладнав та в 1993 році, згідно акту прийомки в експлуатацію прибудов до будинку господарських будівель та переобладнаних приміщень, та прийняв в експлуатацію.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання про наявність підстав, передбачених ст. 121 ЦПК України, вважати заяву неподаною та повернути її позивачеві.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст., 121, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: