У х в а л а

іменем україни

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Українська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, вони придбали спірне домоволодіння у ОСОБА_10, однак покупцем у цьому договорі була зазначена мати її чоловіка.

Ураховуючи те, що починаючи з 2000 року вона мешкає у спірному домоволодінні, отже, добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом 14 років, просила задовольнити позов.

У квітні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 23 травня 2000 року між нею та ОСОБА_10 був укладений на Товарній біржі «Українська» та зареєстрований у Новомосковському БТІ за реєстровим № 378 в реєстрову книгу №1 договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, за яким вона сплатила 19 832 грн за нього, а ОСОБА_10 передав ключі від домоволодіння, виписався з нього, забрав всі свої речі та звільнив будинок, таким чином договір було виконано сторонами у повному обсязі.

На теперішній час вона бажає розпорядитися власним домоволодінням, але договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально та її право власності не визнається відповідачами, посилаючись на ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.15 Закону України «Про товарну біржу», просила визнати дійсним договір купівлі-продажу цього домоволодіння, укладений на Товарній біржі 23 травня 2000 року та на підставі ст. 392 ЦК України визнати за нею право власності на це майно.

06 листопада 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково та визнано за нею право власності на спірне домоволодіння.

У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

26 січня 2015 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених зустрічних позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у їх задоволенні відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні її зустрічних позовних вимог про визнання права власності на домоволодіння та стягнення судових витрат та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У частині вирішення позову ОСОБА_4 судові рішення не оскаржуються, тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8, суди першої та апеляційної інстанцій, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходили з того, що дійсність укладеного договору купівлі-продажу домоволодіння та право власності позивачки на це майно ніким не оспорюється, тому підстав для визнання договору дійсним та визнання права власності на це майно немає.

При цьому судами правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук