Справа № 569/5074/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. До його початку подав суду заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заперечення відповідача та пояснила суду, що відповідачем було надано всі необхідні документи для страховика вчасно, а страховиком - СТзДВ «Гарантія» було частково погашено суму страхового відшкодування у розмірі 14 484, 21 грн. Зазначила, про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, а тому саме страховику необхідно здійснити відшкодування шкоди згідно норм Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, зменшивши розмір позовних вимог в частині позовних вимог до ОСОБА_5, підтримав їх з підстав, викладених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 20 373 грн. матеріального збитку, завданого автомобілю в результаті ДТП, 10 000 грн. моральної шкоди, та понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4 000 грн.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року в м. Рівне, по вулиці Дубенській, з участю автомобіля НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 сталася ДТП, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Полісу № АЕ/2193984 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.01.2013 року, автомобіль НОМЕР_2 був застрахований СТзДВ «Гарантія». На момент настання дорожньо-транспортної пригоди даний страховий поліс був чинний.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 перебував з ОСОБА_4 в трудових відносинах, що підтверджується трудовим договором та керував, належним ОСОБА_4 вищезазначеним транспопртним засобом в якості водія.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова), особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Таким чином ОСОБА_5 може бути притягнутий до відповідальності роботодавцем та лише у регресному порядку.

Відповідно до п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Постанови в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Згідно ч. 4 п. 16 Постанови, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідач ОСОБА_4 вчасно надав всі необхідні документи для страховика згідно Полісу № АЕ 2193984 від 04.01.2013 року, що підтверджується листом директора ТОВ «ФІНАНС-ЛАЙН» вих. № 52 від 18.12.2014 року.

З огляду на вищевказане, підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування відсутні. Рішення страховиком, про відмову у страховій виплаті не прийнято.

Окрім того, 21 січня 2014 року Рівненським міським судом було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Даним рішенням позов було задоволено та стягнуто із Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_3 20 373 грн. матеріального збитку, 600 грн. витрат, пов'язаних із проведенням експертного дослідження автомобіля, 200 грн. витрат на евакуацію автомобіля та 4000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В свою чергу, представник позивача ОСОБА_1 надав суду копію виконавчого листа № 569/17808/13-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області та копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, виданої головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції ОСОБА_6, за відсутності у боржника майна на яке може бути звернене стягнення, та зазначив про те, що шкода була відшкодована частково страховиком - СТдВ «Гарантія» у розмірі 14 484,21 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання . Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що повернутий стягувачу виконавчий документ, може бути предявлений повторно. Тому, доводи позивача ОСОБА_3, який перекладає обовязок на ОСОБА_4 відшкодувати шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Стягнення моральної шкоди, у відповідності до вимог ст.ст. 23,1166 ЦК України можливе лише при наявності неправомірних дій винної сторони. Моральною шкодою, у розумінні Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди)», визнаються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю, що потягло за собою негативні явища.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду належних доказів втрат немайнового характеру, що потягло за собою будь-які негативні явища. Тому вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 витрат по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 4000,00 грн., то відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року (далі Закон).

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав.

Згідно ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представником позивача надано інформаційний акт розрахунку по витратам адвоката від 28.02.2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 оплатив адвокату за надання юридичної допомоги при складанні позовного матеріалу до суду суму 4000,00 грн.

Вказана в розрахунку сума значно перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, передбачений законом, а тому не підлягає до задоволення.

ОСОБА_5 того відповідно до ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Представник позивача ОСОБА_1 не був допущений ухвалою суду до участі у справі як особа, яка надає правову допомогу, а приймав участь у справі як представник позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7