Справа № 459/1313/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судового засідання Головка А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укргазпромбанк» про стягнення коштів з банківського вкладу (депозиту) із врахуванням встановленого індексу інфляції та процентів за користування коштами, що знаходяться на банківському рахунку, 3% річних від простроченої суми, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та клопотання від 12.05.2015 року, просить стягнути з відповідача на її користь: суму вкладу за Договором «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року разом з нарахованими процентами у розмірі 23590,45 грн., з яких: 23009,00 грн. сума вкладу, 481,45 грн. (581,45 грн. 100,00 грн.) нараховані по цьому вкладу проценти, станом на 20.03.2015 року, за період з 20.11.2014 року по 20.03.2015 року, які в даний час знаходяться у цьому банку на її поточному рахунку № 1, з урахуванням повернених їй 100,00 грн. процентів; проценти за користування цими її коштами, що знаходяться на її поточному рахунку, проценти за протермінований строк повернення коштів з 21.03.2015 року по 21.05.2015 року в сумі 977,09 грн.; 3% річних від простроченої суми боргу за договорами та інфляційні втрати за період з 21.03.2015 року по 21.05.2015 року, з яких: 117,25 грн. 3% річних, 5706,23 грн. інфляційні втрати (березень-квітень 2015 року); 20000,00 грн. завданої моральної шкоди; 1500,00 грн. витрат на правову допомогу. Вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2013 року між нею та банком було укладено договір банківського рахунку. 20.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18. Свої кошти в сумі 19 000,00 грн. вклала на відкритий у банку вкладний (депозитний) рахунок 3. 05.12.2014 року поповнила свій депозитний рахунок ще на суму 4 009,00 грн. Термін повернення вкладу закінчився 20.03.2015 року. Процентна ставка складала 25%. Згідно виписки про рух коштів на рахунку від 20.03.2015 року банк нарахував їй 23 009,00 грн. вкладу та 581,45 грн. процентів за користування цими її коштами. Вказує, що її поточним картковим рахунком є 1. Звертаючись до відповідача із заявами повернути кошти, які містяться на її рахунку, у такому їй відмовлено у звязку з труднощами фінансового характеру. Таким чином, з 20.03.2015 року позивач немає змоги отримати свої кошти в загальній сумі 23 009,00 грн. по депозитному вкладу, а тому ці кошти підлягають стягненню судовим рішенням по цій справі з врахуванням встановленого індексу інфляції. Отже, вважає, що з відповідача на її користь слід стягнути 23009,00 грн. суму вкладу, 481,45 грн. (581,45 грн. 100,00 грн.) нараховані по цьому вкладу проценти, з урахуванням повернених 100,00 грн. процентів; проценти за користування її коштами, що знаходяться на її поточному рахунку, проценти за протермінований строк повернення коштів з 21.03.2015 року по 21.05.2015 року в сумі 977,09 грн.; 3% річних від простроченої суми боргу за договорами та інфляційні втрати за період з 21.03.2015 року по 21.05.2015 року, з яких: 117,25 грн. 3% річних, 5706,23 грн. інфляційні втрати (березень-квітень 2015 року) та 20000,00 грн. завданої моральної шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що відповідачем протягом тривалого часу їй не повертаються кошти, чим останній завдає їй значних душевних страждань і переживань. Також зазначає, що цими коштами, які їй необхідні для власного користування, розпорядитися на власний розсуд не може. Страждання і переживання збільшуються й внаслідок знецінення її коштів.

03.06.2015 року представник відповідача подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Вимоги обґрунтовані наступним: позивачем не надано належних доказів, які підтверджують його позовні вимоги, а саме оригінали документів, крім цього ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає нарахування неустойки (штрафів, пені та ін.) під час запровадження тимчасової адміністрації.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Установлено, що 15.11.2013 року між сторонами був укладений договір банківського рахунку № 21356.

20.11.2014 року між сторонами у справі укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18, відповідно до умов якого початковою сумою вкладу є 19000,00 грн. з процентною ставкою 25,00% річних. Термін повернення вкладу 20.03.2015 року (оригінал був оглянутий у судовому засіданні).

Факт залучення коштів у розмірі 19 000 грн. на депозит згідно з умовами договору банківського вкладу № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року підтверджується копією квитанції № 942 від 20.11.2015 року (а.с. 13).

05.12.2014 року позивач поповнила свій банківський вклад на 4 009,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 1112 від 05.12.2014 року (а.с. 14).

Банк перерахував позивачу кошти, внесені на депозит по договору № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 рокув розмірі 23 009,00 грн. та 581,45 грн. нарахованих відсотків (100,00 грн. з них виплачені позивачеві) (оригінал довідки був оглянутий у судовому засіданні).

Як видно із заяви позивача від 20.03.2015 року, остання у такій просила відповідача видати готівку в сумі 23 000,00 грн., оскільки дія договору банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року закінчився 20.03.2015 року, однак така заява залишилася поза увагою відповідача, оскільки вимоги заяви ним не виконані.

Вирішуючи спір, судом ураховано наступне.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5, 4.1.1 договору банківського рахунку № 21356 від 15.11.2013 року за цим договором банк відкриває клієнту поточний рахунок № 1 у національній та/або іноземній (их) валюті (ах) для розрахунків при здійсненні поточних операцій, визначених законодавством України. Банк зобовязується зараховувати на рахунок клієнта кошти, що надійшли в безготівковій формі або шляхом внесення готівки в касу банку. Якщо внесення коштів на рахунок клієнта здійснюється через касу банку після закінчення операційного дня банку, то ці кошти зараховуються на рахунок клієнта наступного робочого дня; здійснювати перерахування коштів з рахунку клієнта за його дорученням, в якому може бути зазначена дата валютування, що не перевищує 10 календарних днів з дати складання цього доручення; надавати клієнту виписки по рахунку. Клієнт має право вільно використовувати кошти, які зберігаються на його рахунку в порядку, передбаченому законодавством України щодо здійснення розрахункових операцій.

Згідно з п.п. 1.1, 2.1-2.8, 3.2.5, 4.2.1, 5.5, 5.8, 9.1 договору банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року банк за цим договором приймає від вкладника початкову суму вкладу в розмірі, визначеному в п. 2.3 цього договору та зобовязується виплачувати вкладникові вклад та нараховані проценти по вкладу на умовах, установлених цим договором. Номер вкладного (депозитного) рахунку вкладника 3. Номер поточного/карткового рахунку вкладника 1. Початкова сума та валюта вкладу 19000,00 грн. Початкова ставка (річних) 25,00%. Термін повернення вкладу 20.03.2015 року. Умови сплати процентів сплата процентів за користування вкладом здійснюється банком щомісячно у перший робочий день місяця, що є наступним за місяцем нарахування. Проценти за період, на який припадає термін повернення вкладу, сплачуються одночасно з поверненням вкладу. Умови поповнення вкладу поповнення вкладу передбачається протягом 1/2 терміну дії договору. Умови достроково повернення вкладу на вимогу вкладника у разі дострокового повернення вкладу (частини вкладу) за вимогою вкладника проценти на вклад перераховуються за весь період зберігання вкладу (відповідної частини вкладу) на вкладному (депозитному) рахунку за наступними ставками: для вкладів у гривнях 1% річних, для вкладів у доларах США 0,5 % річних, для вкладів у євро 0,5% річних. Якщо сума раніше сплачених процентів більша суми процентів, перерахованих в звязку із достроковим поверненням вкладу, різниця утримується банком із суми вкладу. Банк зобовязаний повернути вкладнику вклад та виплатити нараховані проценти по вкладу у відповідності до умов, установлених цим договором (у т.ч. у разі вимоги вкладника про дострокове повернення вкладу). Вкладник має право отримувати вклад та нараховані проценти по вкладу згідно з умовами цього договору. Повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком на поточний/картковий рахунок вкладника, відкритий у банку або (у разі відсутності поточного/карткового рахунку) у готівковій формі через касу банку. Проценти по вкладу нараховуються від дня, наступного за днем зарахування вкладу, до дня який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку з інших підстав. Строк нарахування процентів щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Згідно з абз. 1 п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ 03.12.2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 23 490,45 грн. вкладу та нарахованих процентів по договору банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 117,25 грн. - 3% річних та 2706,23 грн. інфляційних втрат (березень, квітень 2015 року) за період з 21.03.2015 року по 21.05.2015 року, суд вважає, що такі слід задовольнити частково, з огляду на наведене нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Правовим висновком Верховного Суду України, висловленим при розгляді справи № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, банк повинен виплачувати проценти за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Водночас, 07.04.2015 року постановою Правління НБУ № 218 ПАТ «Укргазпромбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, тому Рішенням №70 від 07.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 08.04.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Укргазпромбанк» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

З урахуванням наведеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 34,04 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 21.03.2015 року по 07.04.2015 року (23009,00 грн. х 3% х 18 днів прострочення / 365 = 34,04 грн.) та 2484,97 грн. інфляційних втрат лише за березень 2015 року (23009,00 грн. х 110,8% = 25 493,97 грн.; 25 493,97 грн. 23 009,00 грн. = 2 484,97 грн.).

Крім цього з урахуванням положення постанови Правління НБУ № 218 від 07.04.2015 року, п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положення ч. 1 ст. 1070 ЦК України, відсутність у договорі банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року прямо передбаченого права позивача на отримання процентів по банківському вкладу за протермінований строк, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 977,09 грн. процентів за користування коштами позивача, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. моральної шкоди, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобовязання може мати місце у тому разі, якщо таке передбачене договором або законом.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 21.03.1995 року (із змінами) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011 року визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Оскільки підставою відшкодування позивачеві моральної шкоди не є хоча б один із зазначених випадків, а договірні відносини сторін не передбачають відшкодування моральної шкоди, у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу, суд, виходячи з наступного, вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 84 ЦПК витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

20.04.2015 року між позивачем та КМП «Юридичний центр захисту прав власників» в особі директора адвоката ОСОБА_3 укладено договір-доручення на правове обслуговування (представництво).

20.04.2015 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 укладено угоду про представництво її інтересів у цій справі.

13.03.2015 року позивач уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в суді (довіреність на представництво в суді від 13.03.2015 року).

Позивач за надання правової допомоги сплатила через банківську установу «Приватбанк» КМП «Юридичний центр захисту прав власників» 1500 грн. (квитанція № 194328317 від 21.04.2015 року).

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI (далі Закон № 4191-VI) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 гривень.

Ураховуючи загальний час судових засідань, які відбувалися 07.05.2015 року, 21.05.2015 року, 05.06.2015 року, 22.06.2015 року за участю позивача та її представника ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у розмірі 487,20 грн.

Решта сплаченої позивачем суми витрат на правову допомогу, виходячи з виключного переліку передбачених законом форм участі особи, яка надає правову допомогу, що дають право на компенсацію, компенсації не підлягає.

У звязку з цим суд не бере до уваги акт виконаних робіт у частині надання КМП «Юридичний центр захисту прав власників» позивачеві послуг щодо консультативно-правової допомоги, підготовки необхідних процесуальних документів, іншого, передбаченого договором.

Слід зазначити, що цей акт не містить вичерпного переліку наданих послуг, що унеможливлює перевірку реальності та часу їх надання.

Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Сплату судового збору, згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у сумі 261,12 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» на користь ОСОБА_1 23 490 (двадцять три тисячі чотириста девяносто) гривень 45 копійок суми вкладу з нарахованими процентами, з яких 23009 (двадцять три тисячі девять) гривень сума вкладу, 481 (чотириста вісімдесят одна) гривня 45 копійок нараховані по цьому вкладу проценти за період з 20.11.2014 року по 20.03.2015 року за договором «Свята наближаються» № F-UAН-5392/18 від 20.11.2014 року; 34 (тридцять чотири) гривні 04 копійки - 3 процентів річних від простроченої суми за період з 21.03.2015 року по 07.04.2015 року та 2 484 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривні 97 копійок інфляційні втрати за березень 2015 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» на користь ОСОБА_1 487,2 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» на користь держави 261 (двісті шістдесят один),12 грн.судового збору:одержувач - УДКСУ у м. Червонограді, , банк одержувача ГУДК у Львівській обл., МФО - 825014, рахунок № 0019, код платежу - 22030001.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Д. І. Рудаков