Справа № 185/5628/15-ц
Провадження № 2/185/3113/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря Мерцалової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення, посилаючись на те, що 08 грудня 2006 року він уклав шлюб з відповідачкою. Вони мають трьох спільних дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 Вадіма, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2010 року, яке набрало чинності 13.06.2010 року, шлюб між позивачем і відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сімєю. В 2012 році вони вирішили придбати домоволодіння, розташоване по вул. Свободи, 8 в м. Павлограді, домовившись з його власниками про вселення в будинок та попередню оплату його вартості частками, а після повної оплати - оформлення права власності. В вересні 2012 року їх сімя вселилась у будинок. За рахунок спільних коштів вони сплатили грошові кошти за домоволодіння. Оскільки він довіряв відповідачці, договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 21.11.2014 року у нотаріуса, як покупець, укладала відповідачка. Після того, як домоволодіння було зареєстровано за відповідачкою, стосунки між ним і відповідачкою різко погіршились. 27 грудня 2014 року ОСОБА_2 влаштувала сварку та вигнала його з будинку. На даний час відповідачка не визнає його право власності на вищевказане домоволодіння, не пускає його, ключі від будинку не дає.

У звязку з цим позивач просив суд: встановити факт його з відповідачкою спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з 13 червня 2010 року по 27 грудня 2014 року; визнати за ним в порядку поділу право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по вул. Свободи № 8 в м. Павлограді Дніпропетровської області, а інші 1/2 частину залишити у власності відповідача; зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні ним спірним будинком; вселити його в будинок.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та вказала, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживали окремо. Де позивач мешкав після розірвання шлюбу вона не знає. У них залишалися добрі стосунки, тому він допомагав їй, приходив в будинок, вони разом їздили на відпочинок. Грошові кошти за будинок їй пересилав батько з Росії. Кожен раз, коли треба було передати грошові кошти за будинок продавцям, вона просила позивача, щоб він їх передав, бо їй було ніколи. Вона вигнала відповідача так як він зловживав алкоголем, бив її та пропивав всі кошти.

Заслухавши позивача, його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні позивач та відповідачка знаходились у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2006 року (а.с. 37 ). У них є спільні неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 8-10).

Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду від 03.06.2010 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано (а. с. 11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.11.2014 року, відповідач придбала житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовані по вул. Свободи № 8 в м. Павлограді Дніпропетровської області (а.с.6-7, 54-56).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивачки та кумою. Часто приходила до відповідачки в гості, бачила там позивача, який допомагав по господарству, але його речей в будинку не було, він там не проживав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що познайомилась з позивачем і відповідачкою у вересні 2012 року, коли останні прийшли домовлятися за купівлю житлового будинку вул. Свободи № 8 в м. Павлограді Дніпропетровської області. Вони представилися подружжям, заселилися всією сімєю у будинок. Свідок часто приходила в будинок, бачила там позивача, який проводив ремонтні роботи в домоволодінні. Бачила ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом, як вони скуплялися, водили дітей до школи. Вона проживали разом як подружжя до грудня 2014 року. Грошові кошти за будинок віддавав позивач за виключенням одного разу.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні дали аналогічні покази. Підтвердили, що в будинок вселилась вся сімя: ОСОБА_2, ОСОБА_1 і їх троє дітей. Коли приходили в домоволодіння, бачили там позивача, який допомагав по господарству. Грошові кошти за будинок приносив позивач.

Свідок ОСОБА_1, суду пояснив, що є сином позивача від першого шлюбу. Після укладання батьком з відповідачкою шлюбу ті постійно проживали разом до 27 грудня 2014 року. Він мало приходив в будинок по вул. Широка, 15 , де сімя його батька проживала спочатку. Приходив до них в будинок по вул. Свободи № 8 в м. Павлограді та бачив, як батько допомагав по господарству. Позивач і відповідач разом скуплялися, мали спільні кошти. Він дізнався про те, що шлюб між його батьком та відповідачкою розірвано лише після того, як остання вигнала батька. Відповідач змінила замки в будинку.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 вказано, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Суд вважає встановленим, що позивач з відповідачкою після розірвання шлюбу до 27 грудня 2014 року проживали однією сімєю, як чоловік і жінка, оскільки між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю.

До пояснень свідка ОСОБА_7, щодо не проживання позивача в спірному будинку суд ставиться критично, зважаючи, що вона в будинок приходила лише в гості і не може достовірно знати, що відбувалось за її відсутності. Крім того, ці покази спростовуються іншими доказами.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Враховуючи, що житловий будинок № 8 по вул. Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області був придбаний в період проживання у фактичних шлюбних відносинах, він належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Доводи позивачки, про те, що вона придбала будинок за свої особисті кошти, які їй пересилав батько не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не доведені будь-якими належними доказами.

Статтею 9 ЖК України передбачено що ніхто не може бути виселений або обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставах та порядку, передбачених законом.

Згідно до ст. 155 ЖК України, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім передбачених законодавством випадків.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач не заперечувала той факт, що змінила замок в будинку, щоб не пускати позивача.

Отже, позовні вимоги про визнання в порядку поділу право власності за позивачем і відповідачкою по 1/ 2 частині спірних житлового будинку та земельної ділянки, про зобовязання усунути перешкоди в користуванні будинком та вселення, підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду в сумі 1000 гривень.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 13 червня 2010 року по 27 грудня 2014 року.

В порядку поділу майна: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку №8 по вулиці Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області та право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої по вул. Свободи №8 в м. Павлограді Дніпропетровської області, а інші 1/2 частину даного будинку та земельної ділянки залишити у власності ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 будинком №8 по вул. Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок №8 по вул. Свободи в м. Павлограді Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 1000.00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_12