Справа № 462/3626/14 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/395/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника Міністерства оборони України - Боберського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 в особі ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд із позовом, уточненим у серпні 2014 року, до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, в якому просив:

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_6 відшкодування шкоди, заподіяної смертю його сина, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 квітня 2007 року до 31 серпня 2014 року у сумі 64 081,36 грн.;

- збільшити розмір щомісячного відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина, присудженого ОСОБА_6 рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2005 року з 443 грн. до 1624 грн. з урахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 липня 2014 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Сихівського районного суду від 28 грудня 2005 року визнано право позивача на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю його сина, який загинув 27 липня 2002 року внаслідок падіння військового літака Су-27 Уб в натовп глядачів під час демонстраційних польотів військових літаків на Аеродромі спільного базування «Львів». Вказаним рішенням суду зобов'язано Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_6 10 632 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина за період з 01.01.2004р. до дня ухвалення рішення, а також виплачувати 443 грн. щомісячно довічно. Вказаний розмір відшкодування та виплат розраховувався виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, яка була встановлена на день ухвалення вказаного рішення суду. Зазначає, що, починаючи з 01.04.2007р. розмір мінімальної заробітної плати збільшувався, що не враховувалось при обчисленні відшкодування. Просив задовольнити його позов з урахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року позов задоволено та:

- стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_6 відшкодування шкоди, заподіяної смертю його сина, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 квітня 2007 року до 31 серпня 2014 року у сумі 64 081,36 грн.;

- збільшено розмір щомісячного відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина, присудженого ОСОБА_6 рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2005 року з 443 грн. до 1624 грн. з урахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 липня 2014 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року виправлені описки у вступній, вмотивованій та резолютивній частині рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року в частині періоду відшкодування та зазначено, що сума відшкодування в розмірі 64081,36 грн. повинна бути стягнута за період відшкодування з 01 січня 2006 року по 31 серпня 2014 року.

Рішення суду в частині зобов'язання Міністерства оборони України виплатити позивачу 64 081,36 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю його сина, оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що правових підстав для виплати позивачу вказаної суми немає, так як позивач після ухвалення рішення Сихівським районним судом м. Львова не звертався до суду із заявою про збільшення відповідних виплат у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_6 відшкодування шкоди, заподіяної смертю його сина, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 січня 2006 року до 31 серпня 2014 року у сумі 64 081,36 грн.

Після ухвалення рішення судом першої інстанції та до розгляду справи судом апеляційної інстанції позивач у справі ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданого Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2014 року допущено в якості правонаступників померлого ОСОБА_6 його дружину ОСОБА_2 та внучку ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2002 року внаслідок падіння військового літака Су-27 Уб в натовп глядачів під час демонстраційних польотів військових літаків на Аеродромі спільного базування «Львів» загинув ОСОБА_7, на утриманні якого перебував його батько - позивач у справі ОСОБА_6.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2005 року стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_6 10 632 грн. на відшкодування шкоди завданої смертю сина ОСОБА_7 за період з 01.01.2004р. по день ухвалення рішення суду та зобов'язано Міністерство оборони України здійснювати щомісячні платежі на користь ОСОБА_6 у розмірі 443 грн. на відшкодування шкоди, завданої смертю його сина ОСОБА_7

Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров'я або смертю.

В контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Крім того, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_6 має право на одержання щомісячного відшкодування шкоди, завданої смертю сина, у розмірі 443 грн. виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на день ухвалення рішення, є преюдиційним.

Встановлено, що фактично виплачуване ОСОБА_6 відшкодування є меншим за розмір відшкодування, на яке він має право згідно з рішенням суду від 28 грудня 2005 року, оскільки за період з 01 січня 2006 року по 31 серпня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати збільшувався, однак не враховувався при обчисленні розміру відшкодування.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню різниця між сумою, яка мала бути виплачена та сумою, яка фактично виплачувалася.

Доводи апеляційної скарги про те, що право позивача на відповідне збільшення розміру відшкодування шкоди, у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, не встановлено судовим рішенням і з вимогою про встановлення такого позивач до подання даного позову не звертався не заслуговують на увагу, оскільки така вимога була заявлена позивачем у даній справі.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року із виправленими ухвалою від 05 серпня 2015 року описками залишити без змін.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6) в дохід держави судовий збір в розмірі 961 (дев'ятсот шістдесят одну) грн. 21 коп. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк