АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7748/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1938/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Переверзєвої Н.І.,

суддів: Кізюн О.Ю., Талалай О.І.

при секретарі: Дубовій М.В.

з участю: представника ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду і просив стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 88842 грн., що еквівалентно 3200 дол. США; інфляційні нарахування у розмірі 50639,94 грн.; три відсотки річних у розмірі 2897,94 грн., витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 5971,28 грн.; витрат на працевлаштування 21791,84 грн., а всього 170143грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3200 дол. США суми позики, що за курсом Національного банку України еквівалентно 68 192 грн., три проценти річних від простроченої суми у сумі 1014,35 грн., всього 69 206,35 грн., судовий збір 691,97 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 означене рішення вважає незаконним, просить його змінити. Посилається на те, що визначена судом сума стягнення боргу в українських гривнях на момент винесення рішення є помилковою і вважає, що вона повинна бути визначена на момент виникнення заборгованості, а саме: 27 лютого 2015 року, оскільки на той час оспорювана сума була значно вищою або стягнення має бути проведено лише у доларах США. Також звертає увагу на те, що з вини ОСОБА_3 поніс витрати на комунальні послуги та на працевлаштування при візиті за його запрошенням до Польщіз приводу повернення боргу, і ці затрати, на його думку, повинні бути повернуті за рахунок відповідача, як і понесені ним в повному розмірі судові витрати.

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Провадження № 22-ц/792/1938/15

Доповідач в П інстанції Переверзєва Н.І Категорія 19.27

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 12 березня 2014 року за договором позики ОСОБА_3 позичив ОСОБА_1 3200 дол. США, які останній зобов'язувався повернути до 27 лютого 2015 року. Зобов'язання перед кредитором боржником не виконані, не дивлячись на його неодноразові звернення. Визнаючи суму боргу у визначеній у розписці сумі, боржник не заперечує щодо її повернення після набрання чинності рішенням суду.

Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Давши належну оцінку цим обставинам, іншим наявним у справі доказам, виходячи із вимог закону і роз"яснень, що містяться в ч. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі ", відповідно до якого у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення,суд прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність стягнення суми боргу в примусовому порядку і вірно визначив еквівалент цього стягнення у гривні саме на час ухвалення судового рішення. Крім того, правильною і відповідаючою вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України є позиція суду щодо необхідності нарахування і відшкодування позичальником 3 процентів річних від суми простроченого боргу. При цьому, місцевий суд вірно відмовив у нарахуванні інфляційних витрат, оскільки відповідно до чинного цивільного законодавства такі нарахування проводяться лише у випадку прострочення грошового зобов"язання, яке визначено у національній валюті України -гривні.

Слід погодитись із висновком суду 1 інстанції про відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про понесення позивачем із вини відповідача витрат на його поїздку по Польщі, а отже і обгрунтованістю відмови у цій частині позовних вимог. В матеріалах справи немає доказів про те, що при укладанні договору позики сторонами обумовлювалось відшкодування моральної шкоди у разі неналежного виконання зобов"язань із боку позичальника, а тому у суду відсутні правові підстави для стягнення такої шкоди.

Із дотриманням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судом 1 інстанції вирішено питання щодо стягнення судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І.Переверзєва