Справа № 681/198/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді -Дідек М.Б.

при секретарі - Богданевич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання права вланості на 1/2 частину господарської будівлі в порядку спадкування,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування права власності на ? частину господарської будівлі, розташованої в АДРЕСА_1

На обґрунтування заявлених з урахуванням доповнених та уточнених в судовому засіданні вимог вказав, що під час в перебування у зареєстрованому шлюбі в період з 23.08.1980 року по 1996рік, який був розірваний рішенням суду від 26.07.1996 року, його рідний брат ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 побудували житловий будинок та господарську будівлю по АДРЕСА_1 які були прийняті в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності на ім'я відповідачки ОСОБА_3

В грудні 2013 року його брат ОСОБА_5 помер. після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із вказаного житлового будинку, господарської будівлі та іншого майна. Він є єдиним спадкоємцем майна померлого другої черги, поскільки син брата та ОСОБА_3 помер , а сестра ОСОБА_4 на спадщину не претендує.

В оформленні права на спадкове майно нотаріус відмовив, оскільки все спірне майно оформлене на відповідачку ОСОБА_3, яка в добровільному порядку провести розподіл майна не погодилась.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07.08.2014 року за ним визнано в порядку спадкування за законом право власності на ? частину будинку та ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,15га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1

Ухвалюючи таке рішення, колегія суддів апеляційного суду Хмельницької області не вирішила питання господарської будівлі площею 64,4 кв.м., розташованих за вищезгаданою адресою. При зверненні із заявою в порядку ст.220 ЦПК України про винесення додаткового рішення, колегія суддів своєю ухвалою від 10.02.2015 року, відмовила зіславшись на те, що в позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог від 06.03.2014 року заявляв лише вимоги про визнання за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку та відповідну частину земельної ділянки, а щодо визнання права власності в порядку спадкування на спірну господарську будівлю, було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати за ним право власності на ? частину господарської будівлі площею 64,4 кв.м розташованої по АДРЕСА_1

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, а в поданому запереченні проти позову заперечила зіславшись на те, що підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на ? частину господарської будівлі не має, поскільки дана будівля є приналежністю головної речі, яким є житловий будинок, тому не являється самостійним об'єктом права власності.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій проти позову не заперечує.

Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідачки,перевіривши матеріали та обставини справи, суд приходить до наступного.

У справі встановлено, що ОСОБА_5, який є братом позивача, та ОСОБА_3 з серпня 1980 року по липень 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який був розірваний рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26.07.1996 року. В період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок та господарську будівлю по АДРЕСА_1 які були прийняті в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності на ім'я відповідачки ОСОБА_3

В грудні 2013 року брат позивача ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із вказаного житлового будинку, господарської будівлі та іншого майна. Він є єдиним спадкоємцем майна померлого другої черги, поскільки син брата та ОСОБА_3 помер, а сестра спадкодавця ОСОБА_4, яка є третьою особою у справі, від спадщини відмовилась на користь позивача.

В добровільному порядку провести розподіл спадкового майна відповідачка не погодилася, у тому числі і господарської будівлі відповідачка відмовилась, посилаючись на те, що житловий будинок та інші будівлі являються її особистою власністю.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07.08.2014 року за позивачем визнано в порядку спадкування за законом право власності на ? частину будинку та ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,15га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1

Із дослідженого в судовому засіданні звіту про незалежну оцінку вартості спірної господарської будівлі проведеного експертом оцінювачем встановлено,що спірна будівля являється нежитловою одноповерховою цегляною будівлею, загальною площею 64,4кв.м., побудованої на кам'яному фундаменті і її переміщення неможливе без її знецінення та зміни призначення.

Ці дані свідчать, що дана господарська будівля не є приналежністю головної речі в даному випадку житлового будинку, а являється окремим об'єктом нерухомого майна, яке відповідно до ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України, яка була чинної на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Поскільки у справі встановлено, що спірна господарська будівля була споруджена в період перебування спадкодавця ОСОБА_5, померлогоІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачки ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, вона являється їх спільною сумісною власністю.

Доводи відповідачки, що придбане за період шлюбу спірне майно, у тому числі, і господарська будівля, вона отримала за договором дарування та за власні кошти свого діда, тому являється її особистою власністю суперечить обставинам, встановлених рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, які відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 вказаного кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у спільній сумісній власності спадкується на загальних підставах.

З урахуванням вищенаведених обставин позивач, як спадкоємець другої черги за законом має право на ? частину спадкового майна, яке належало спадкодавцеві ОСОБА_5 у спільній сумісній власності подружжя. у тому числі і на ? частину спірної вищезгаданої господарської будівлі.

Керуючись ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст.ст.1216,1218,1226 ЦК України, ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право вланості на 1/2 частину господарської будівлі, загальна площа, якої становить 64,4кв.м. по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Дідек М.Б.