АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Музичко С.Г., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2014р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення суми та за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

встановила:

у грудні 2013р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 71040грн. 49коп. страхового відшкодування, 950грн. витрат, понесених на здійснення оцінки пошкоджень транспортного засобу та 719грн. 91коп. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 26 червня 2013р. на Дніпровській набережній сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений належний їй автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач стверджувала, що 14 вересня 2010р. з відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, тому 26 червня 2013р. вона повідомила страховика про настання страхового випадку. Вартість матеріального збитку, визначена відповідачем становила 12 291грн., але страхове відшкодування було визначено у розмірі 3000грн.

Позивач вважала, що вартість матеріального збитку була значно занижена відповідачем, тому замовила незалежну експертну оцінку, відповідно до якої вартість відновлювальних робіт становить 80 225грн. 89коп., яку за вирахуванням франшизи у розмірі 9 185грн. 40коп., повинен виплатити відповідач.

У лютому 2014р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із самостійним позовом до ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення 71 040грн. 49коп. страхового відшкодування та понесені судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 19 вересня 2008р. уклав з ОСОБА_1 кредитний договір, на підставі якого остання отримала 49 427 доларів США для придбання автомобіля строком до 18 вересня 2015р. та сплатою 9% річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 вересня 2008р. був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 Відповідно до договору добровільного страхування вигодонабувачем за ним є ПАТ «Укрсоцбанк», тому страхове

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/3868/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ільєва Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
відшкодування повинно бути виплачено на користь банку.

- 2 -

У липні 2014р. ОСОБА_1 зменшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача 62 808грн. 99коп. страхового відшкодування, 950грн. витрат за проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу, 1 845грн. витрат, понесених на проведення експертизи, та 628грн. 09коп. судового збору.

Рішенням суду від 29 липня 2014р. у позові ОСОБА_1 відмовлено. Позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 29 310грн. 78коп. страхового відшкодування та 293грн. 11коп. судового збору.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014р. рішення суду від 29 липня 2014р. в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми страхового відшкодування в розмірі 29 310грн. 78коп. та судового збору у сумі 293грн. 11коп. скасовано, провадження у цій частині закрито.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015р. ухвала Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014р. скасована, справа передана до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» просить рішення суду від 29 липня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити у сумі 4117,40грн.

Апелянт посилається на неврахування судом умов договору страхування та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представників позивача та третьої особи, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 14 вересня 2010р. між Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу строком до 21 вересня 2015р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Лексус», 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 3 договору вигодонабувачем страхувальник визначила АКБ «Укрсоцбанк» в сумі заборгованості за кредитним договором № 031/728528-KR від 19 вересня 2010р.

26 червня 2013р. на Дніпровській набережній, 7 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2013р. ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на неї накладено штраф у сумі 425грн.

26 червня 2013р. ОСОБА_1 повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а останній визначив розмір страхового відшкодування у сумі 1 609грн. 89коп., з чим не погодилася позивач.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вигодонабувачем за договором страхування є банк, який не погодився з вимогами страхувальника про виплату їй страхового відшкодування, позивач має заборгованість за кредитним договором, тому позивач не має правових підстав для отримання страхового відшкодування на свою користь.

Висуваючи у апеляційній скарзі вимоги про скасування рішення суду у повному обсязі, апелянт не обґрунтовує у чому полягає незаконність рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції

- 3 -

виходив з того, що відповідно до договору страхування страхувальник повинен сплатити страхове відшкодування з урахуванням умов договору на користь вигодонабувача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частина 2 статті 985 ЦК України передбачає, що страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також змінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» не заперечувало, що пошкодження автомобіля ОСОБА_1 є страховим випадком і вигодонабувачу - банку підлягає виплаті страхове відшкодування.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 11 червня 2014р. вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_1 без врахування експлуатаційного зносу складає 66 114,72грн.

Сторони даний висновок не оспорювали, тому суд першої інстанції, визначаючи розмір страхового відшкодування, правомірно виходив із розміру відновлювального ремонту, який визначений зазначеною експертизою, де вартість деталей, які підлягають заміні, становить 57 754,82грн., вартість ремонтних робіт - 7 204,80грн., вартість матеріалів - 1 155,10грн.

Відповідно до п. 4.12 умов страхування № 06-EUZ/3, які є додатком № 2 до договору страхування, у разі, якщо страхова сума за договором становить певну частку від ринкової вартості ТЗ у відповідний рік страхування (з урахуванням вартості додаткового обладнання), страхове відшкодування виплачується в такій же частці від визначених по страховому випадку збитків, з вирахуванням безумовної франшизи і несплачених страхувальником сум чергових платежів.

Висновком експерта ринкова вартість автомобіля ОСОБА_1 на момент ДТП визначена у сумі 341 499,28грн., на момент ДТП страхова сума становила 204 120грн., тому частка страхового відшкодування відповідно до зазначеного пункту договору становить 59,77%, а згідно п.5.3. договору безумовна франшизи складає 5% від страхової суми, що становить 10 206грн.

Зазначивши у рішенні суду, що відповідно до п.4.5. умов страхування під час розрахунку страхового відшкодування від вартості нових запасних частин та деталей, що підлягають заміні, вираховується експлуатаційний знос, якщо інше не передбачено в договорі, суд першої інстанції, визначаючи розмір страхового відшкодування, даного пункту умов страхування не врахував та у порушення вимог ст. 215 ЦПК України не навів мотивів, з яких не прийняв до уваги даний пункт договору.

Разом з тим, п. 6 договору страхування сторони погодили, що під час розрахунку розміру страхового відшкодування в період перших двох років експлуатації ТЗ, знос не враховується. Якщо строк експлуатації ТЗ перевищує два роки, знос враховується відповідно до умов п. 4.5. умов страхування.

Відповідно до п. 4.5.1. умов страхування у разі, якщо в п. 6 цього договору зазначено,

- 4 -

що виплата страхового відшкодування у відповідний рік страхування проводиться з врахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, під час розрахунку розміру страхового відшкодування застосовується розмір зносу, який відповідно до рішення сторін за договором становитиме (у відсотках від вартості нових складників ТЗ): в перші два роки експлуатації -1,5% за кожний повний місяць експлуатації та 1% за кожен наступний повний місяць експлуатації, але загалом не більше 70%.

Оскільки сторони погодили, що в перші два роки експлуатації ТЗ знос не враховується (п.6), при розрахунку розміру страхового відшкодування необхідно враховувати з 18 вересня 2010р. щомісячний знос у розмірі 1%, що на момент ДТП складає 33 місяці, тобто 33%, а посилання апелянта про необхідність врахування 70% зносу є безпідставними та не ґрунтуються на умовах договору страхування.

Крім того, суд першої інстанції не врахував п. 4.10 умов страхування, згідно яких у разі настання страхових випадків, передбачених пунктами 5.1.1., 5.1.3., 5.1.4. договору, крім конструктивного знищення транспортного засобу з будь-яких причин, за рішенням страховика розмір страхового відшкодування дорівнює 80% від суми, що визначається виходячи з вартості відновлювального ремонту ТЗ, визначеної актом товарознавчого дослідження або деталізованої калькуляції рекомендованої СТО, після застосування до неї всіх відрахувань, передбачених умовами страхування (франшизи, експлуатаційного зносу деталей, тощо) (пункт 4.10.1.)

За таких обставин, розмір страхового відшкодування відповідно до умов укладеного сторонами договору страхування, буде становити 6 979грн. 58коп., виходячи з:

- вартість деталей 57754,82 - 33% зносу (19059,09) = 38695,73грн.;

- відновлювальний ремонт з врахування зносу становить 47055,63грн. (7 204,80грн.+1 155,10грн.+38695,73грн.);

- з врахування умов п. 4.12. - 8 724,48грн. (47055,63-59,77% (28125,15грн.)= 28125,15грн. - 10206грн.).

- з врахуванням умов п. 4.10.1. - 6 979грн. 58коп. (80% від 8724,48грн.).

Отже, висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи, а розрахунок розміру страхового відшкодування проведено без врахування всіх умов страхування, які були погоджені сторонами договору страхування, тому відповідно до положень ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні у цій частині.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України зменшенню також підлягає розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2014р. змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до 6 979грн. 58коп. та судовий збір до 243грн. 60коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: