АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків, заінтересована особа: ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.02.2015 р. у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2015 р. у задоволенні заяви представника ПАТ «Ідея Банк», відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Ідея Банк» просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції неправильно застосував п.14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та роз'яснення, викладені у п.1 та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що третейським судом розглянуто спір про захист прав споживачів, який не підвідомчий цьому суду та про нікчемність третейського застереження в кредитному договорі.

Крім того вважав, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-64цс15, яка не містить висновку про нікчемність третейської угоди.

Справа №755/10979/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11031/2015
Головуючий у суді першоїі нстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В судове засідання представник ПАТ «Ідея Банк»та заінтересована особа ОСОБА_1не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені за останньою відомою суду адресою їх місць знаходження та проживання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.02..2015 р. з ОСОБА_1на користь ПАТ «Ідея Банк» стягнуто 46 043,05 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті третейського збору в розмірі 95,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що третейське застереження в кредитному договорі між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено з порушенням вимог п.14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», відповідно до якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність третейської угоди та непідвідомчість третейському суду зазначеної справи, що відповідно до п.п. 2, 5 ч.1 ст.389-10 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду

З таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 389 ЦПК України, ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема якщо справа у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

У справі № 6-64цс15 від 20.05.2015 р. Верховний Суд України виклав наступну правову позицію:

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейськими судами» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011 р.

Отже на час укладення кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закону України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З огляду на наведене, суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 15.11.2011 між Особа 1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним.

Зазначена правова позиція не містить висновку про нікчемність третейської угоди, а тому висновок суду першої інстанції про те, що укладена між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 третейська угода у вигляді третейського застереження - нікчемна, є неправильним тлумаченням судом першої інстанції висновку Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015 р.

За змістом ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

До спорів про захист прав споживачів відносяться спори, в яких позивачами у справі є фізичні особи - споживачі.

В даному конкретному випадку Банк, як особа, що надає фінансові послуги (кредитодавець) і є учасником правовідносин з позичальником, звертається з позовом про захист його порушеного права, яке регулюється не Законом України «Про захист прав споживачів», а цивільним законодавством про зобов'язальне право, що виникає з договірних (кредитних) зобов'язань.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про захист її порушених прав, як споживача фінансових послуг за укладеним з ПАТ «Ідея Банк» кредитним договором та, що зазначений договір в частині третейського застереження визнано недійсним.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням порядку вирішення питання про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, вона підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: