ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8591/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним пункту додаткової угоди до кредитного договору, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним пункту додаткової угоди до кредитного договору, посилаючись на те, що 24 вересня 2008 року між нею і публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено кредитний договір № 014-2008-2791, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 100 000 швейцарських франків в строк до 10 вересня 2028 року зі сплатою 14,95 % річних. У пункті 7.1 Додаткової угоди б/н від 11 листопада 2013 року до вказаного Кредитного договору зазначено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв»язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід»ємною частиною даної третейської угоди. Однак, вважає, що вказаний пункт додаткової угоди до кредитного договору не відповідає вимогам законодавства, оскільки пунктом 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (чинним на час укладення спірного договору) третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності від 29 вересня 2015 року (а.с.19), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задоволенти, посилаючись на положення статті 6 Закону України «Про третейські суди».

В судовому засіданні представник відповідача Карачун С.В., діючий на підставі довіреності від 05 серпня 2015 року (а.с.23), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах.

Так, 24 вересня 2008 року між ОСОБА_2 і публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено кредитний договір № 014-2008-2791, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 100 000 швейцарських франків в строк до 10 вересня 2028 року зі сплатою 14,95 % річних. У пункті 7.1 Додаткової угоди б/н від 11 листопада 2013 року до вказаного Кредитного договору зазначено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв»язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід»ємною частиною даної третейської угоди.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладення Додаткової угоди б/н від 11 листопада 2013 року до вказаного Кредитного договору, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Відтак, вказаний пункт додаткової угоди до кредитного договору не відповідає вимогам законодавства, оскільки пунктом 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (чинним на час укладення спірного договору) третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а тому має бути визнаний недійсним з моменту його укладення.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 88 ЦПК України.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, п. 14 ст. 6, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про третейські суди», керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним пункту додаткової угоди до кредитного договору, задовольнити.

Визнати недійсним пункт 7.1 Додаткової угоди б/н від 11 листопада 2013 року до Кредитного договору № 014-2008-2791 від 24 вересня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп. - судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Коренюк А.М.