Справа № 462/4416/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому договору дарування від 14.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної кнтори ОСОБА_3 за реєстровим №2978 та реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_2 обласним бюро технічної інвентаризації серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, в яких його прізвище зазначене «Кобілев». В обґрунтування своєї заяви зазначає, що у даному договорі та реєстраційному посвідченні помилково було зазначено його прізвище «Кобілев», хоча згідно паспортних даних його прізвище «Кобілєв». З огляду на це, просить суд встановити факт належності йому вказаних правовстановлюючих документів, оскільки це породжує для нього певні юридичні наслідки щодо володіння і розпорядження майном.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не направила в суд свого представника, при цьому до суду подано заяву за підписом завідуючої нотконтори, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ №374086 від 17.12.1983 року заявник народився 24.10.1968 року і в такому його прізвище вказано «Кобілєв», його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Із даних паспорта громадянина України серії КС №975482, виданого Залізничним РВ УМВС України в Львівській області від 07.09.2013 року (а.с.6), ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із договору дарування від 14.06.1996 року вбачається, що ОСОБА_6 прийняв в дар від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як вбачається із реєстраційного посвідчення серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, виданого ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 на праві особистої власності на підставі договору дарування від 14.06.1996 року зареєстрована за ОСОБА_6 (а.с.4).

Згідно пояснень заявника, у вказаних договорі дарування та реєстраційному посвідченні були допущені помилки при написанні його прізвища, а встановлення заявленого факту необхідне для розпорядження квартирою по вул.Яворницького, 9/24 у м.Львові.

Таким чином, аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_6, який значиться у договорі дарування від 14.06.1996 року та реєстраційному посвідченні серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, є однією і тією ж особою, а при оформлення таких документів допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що факт належності ОСОБА_1 договору дарування від 14.06.1996 року та реєстраційного посвідчення серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, виданого ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації, є доведеним, а тому є достатньо підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів договору дарування від 14.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної кнтори ОСОБА_3 за реєстровим №2978, та реєстраційного посвідчення серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, виданого ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.