У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Шеремети Г.І.

при секретарі судового засідання - Козак О.В.

за участю представника скаржника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 до заінтересованих осіб: Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, державного виконавця Ач Миколи Івановича, Процишин Ольги Ярославівни, Процишин Наталії Іванівни про визнання неправомірними дій Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, скасування даної постанови; визнання неправомірними дій Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження, скасування даної постанови, зобовязання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою на дії дій Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39915605 від 23.09.2013 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.09.2013 року ВП39915605, просив скасувати дані постанови.

Скаргу мотивує тим, що державний виконавець відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», повинен був скласти акт опису та арешту майна, оскільки зазначено статтею не передбачено іншого способу виявлення рухомого майна, яке підлягає арешту, однак цього не зробив. При цьому, ухвалою суду про забезпечення позову від 04.07.2013 року по справі 2/463/961/13 визначено перелік майна на який накладено арешт та щодо яких ОСОБА_3Я заборонено вчиняти будь-які дії, однак державним виконавцем Ач М.І. заборонено ОСОБА_3 здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, що не є заходом необхідним для реального виконання ухвали суду. Винесені постанови порушують права ОСОБА_3 тому він просить скаргу задоволити повному обсязі.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі з наведених у ній мотивів і підстав. Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечив, покликаючись на її безпідставність. Інші учасники процесу в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2013 року по справі № 2/463/961/13 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - в порядку забезпечення позову накладено арешт на конкретно визначене майно відповідача та заборонено йому вчиняти будь-які дії щодо даного майна. Така ухвала прийнята судом у звязку з необхідністю забезпечення розгляду судових справ та виконання рішення суду в майбутньому.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП № 39915605. Керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» 23.09.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на майно визначене ухвалою суду та заборонено ОСОБА_3 здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Крім цього зазначено, що «арешт накласти з моменту надходження постанови (а.с. 9-10)».

На наступний день, зокрема 24.09.2013 року, державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39915605 (а.с. 11-12).

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності з законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів громадян і юридичних осіб. Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволені заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому проваджені або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Такими постановами може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Беручи до уваги, що на виконанні у державного виконавця перебувала ухала суду про забезпечення цивільного позову у якій було зазначено конкретне майно, на яке слід накласти арешт та заборонити вчиняти дії саме відносно цього майна, державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень та заборонив боржнику здійснювати відчуження будь-якого його майна, чим допустив у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів боржника у виконавчому проваджені. При цьому, у судовому засіданні державний виконавець підтвердив, що наявність майна не встановлював та акт опису майна не складав.

Також слід зазначити, що скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39915605 від 23.09.2013 року не тягне за собою скасування ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04.07.2013 року по справі № 2/463/961/13, яка на даний час перебуває у законній силі та підлягає виконанню державною виконавчою службою відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог про визнання неправомірними дій Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження, скасування даної постанови то відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Закінчення виконавчого провадження унеможливлює подальше здійснення виконавчих дій. Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження», встановлює наслідки завершення виконавчого провадження.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи

Отже, в ході судового розгляду скарги встановлено, що саме винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39915605 від 23.09.2013 року, порушено права та свободи боржника у виконавчому проваджені, оскільки ОСОБА_3 встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, а не того яке зазначене в ухвалі суду про забезпечення позову. Винесення постанови про закінчення виконавчого провадження констатує факт завершення виконавчих дій по примусовому виконанню ухвали суду, наявність якої не порушує права та свободи скаржника.

Тому, суд прийшов до висновку, що слід визнати неправомірними дії Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39915605 від 23.09.2013 року, скасувати зазначену постанову, а в решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 209, 210, 212, 383-387 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу задоволити частково

Визнати дії Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39915605 від 23.09.2013 року - неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 39915605 від 23.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2.

В решті вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.І. Шеремета