Справа № 502/1628/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.,

за участю секретаря Кітреску О. М.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

в інтересах

ОСОБА_2

до

Вилківської міської ради Кілійської району Одеської області

про

встановлення факту належності

та

визнання права власності на спадщину за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 29.07.2015 року з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на весь житловий будинок № 12 по вул. Л. України в місті Вилкове Одеської області, в тому числі в порядку спадкування ? частини за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3, який помер 04.03.2011 року та ? частини, належної позивачу в якості спільного майна одного з подружжя. Позивач, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, оскільки на момент її відкриття спільно проживала зі спадкодавцем та у визначеному законом порядку звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини за отриманням свідоцтва про право на спадкове майно. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, о оскільки реєстрація права власності на нього за життя спадкодавця не була проведена, та розяснено, що згідно вимог діючого законодавства, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена та право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Враховуючи вищенаведена, представник позивача просив суд:

- встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 04.03.2011 року та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя по ? частини житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область Кілійський район м. Вилкове Кілійського району Одеської області, вул. Л. Українки, 12;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на весь житловий будинок по вул. Л. Українки, 12 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, в тому числі на ? частину за спадщиною по закону після смерті чоловіка;

Позивач в судове засідання не зявилась, на дату розгляду справи надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності представника.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Шлюб ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (до шлюбне прізвище Полякова) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований 08.08.1953 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 133150, повторно виданим 06.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 52 /а. с. 20/.

Відповідно виписки з рішення Виконкому Вилківської міської ради депутатів трудящих № 312 від 28.12.1966 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво нового будинку взамін старого по вул. Л. Українки № 10 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області.

Згідно рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області № 208 від 27.12.2001 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 46 кв. м. для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Л. Українки, 10 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області./ а. с. 12/

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області № 61 від 14.05.2015 року присвоєно адресу житловому будинку : Одеська область, Кілійський район, місто Вилкове, вулиця Лесі Українки, 12 (колишній Одеська область, Кілійський район, місто Вилкове, вулиця Лесі Українки, 10) та рекомендовано ОСОБА_2 звернутись до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно з метою оформлення права власності на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства України. / а. с. 15/

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН» від 30.05.2015 р., житловий будинок по вул. Л. Українки, 12, в м. Вилкове Кілійського району Одеської області в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В», «Г» - сараю, літ. «Д» - вбиральні, № 1-3, надвірних споруд, який розташований на земельній ділянці площею 542 кв. м., в тому числі під забудовою 78 кв. м.

Згідно довідки № 1240 виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, наданої ОСОБА_3, про те він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до складу його сімї входить: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. / а. с. 16/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 389394 виданого 29.10.2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер 25.10.2014 року в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, актовий запис № 22. /а. с. 22/

За повідомленням Кілійської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 250/01-16 від 03.09.2015 року, після смерті:

- ОСОБА_3, який помер 04.03.2011 року, спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ( 6 місяців з дня відкриття спадщини)до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався;

-ОСОБА_5, який помер 25.10.2014 року, спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ( 6 місяців з дня відкриття спадщини)до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Між тим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно прикінцевих положень СК України він набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України (у редакції 2003 р.)

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР та КпШС України дія яких розповсюджується на правовідносини з питань щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання на нього права власності, яке було збудоване до набрання чинності Сімейного Кодексу України, тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, що нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Тобто, виходячи з сенсу ст. 22 КпШС України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, фактично виходячи з матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 12 по вул. Л. Українки в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, був збудований в період шлюбу сторін, а саме 1966 року, та відповідно є спільною сумісною власністю. подружжя.

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення факту належності житлового будинку ОСОБА_2 та померлому ОСОБА_3, оскільки вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке створено відповідно до законодавства, що діяло на час проведення відповідного будівництва.

Стосовно заявлених позивачем вимог про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 04.03.2011 року, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Беручи до уваги те, що оформлення спадщини у вигляді відповідного будинку в нотаріальному поряду неможливе в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, виходячи з того, що ОСОБА_5, помер 25.10.2014 року та вважає, що право позивача підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в звязку з чим задовольняє позов повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 392, 1261 ЦК України, ст. 22 Кп ШС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 та померлому 04.03.2011 року, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя по ? частині кожному, житлового будинку № 12 по вул. Л. Українки в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, який складається з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В», «Г» - сараю, літ. «Д» - вбиральні, № 1-3, надвірних споруд, який розташований на земельній ділянці площею 542 кв. м., в тому числі під забудовою 78 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на весь житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Л. Українки, 12 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, який в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В», «Г» - сараю, літ. «Д» - вбиральні, № 1-3, І надвірних споруд, в тому числі на ? частину будинку після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 04.03.2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6