АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5214/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Фролова І.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Міністерства палива та енергетики України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства палива та енергетики України, Державного підприємства «Лубенське районне управління магістральних нафтопродуктопроводів», треті особи: ОСОБА_3. ОСОБА_4 про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В мотивування вимог посилався на те, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа пропущено з поважних причин, оскільки судами тривалий час вирішувалося питання про його видачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року - заяву задоволено.

Визнано поважною причину пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа №3974/2008 від 16 жовтня 2008 року до виконання.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №3974/2008 від 16 жовтня 2008 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 06 червня 2014 року про стягнення з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_2 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2004 року по 02 липня 2008 року в розмірі 43 849,67 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Міністерства палива та енергетики України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2013 року заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-3974/08 вже було розглянуто судом та заяву залишено без розгляду. Тобто, в суді вже розглядалась аналогічна справа про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Крім того, згідно з частиною 5 Указу Президента України від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Мінпаливенерго було створене у відповідності до Указу Президента України від 14.04.2000 №598/2002, пунктом 2 якого встановлено, що Міністерство палива та енергетики України є правонаступником Міністерства енергетики України та Державного департаменту нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України.

Водночас, даний пункт не встановлював, що Міністерство палива та енергетики України є правонаступником всіх зобов'язань Міністерства енергетики та Державного департаменту нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України.

В судовому засіданні апелянт скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа був пропущений з поважних причин.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2008 року позов ОСОБА_2 до Міністерства палива та енергетики України, Державного підприємства «Лубенське районне управління магістральних нафтопродуктів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги було задоволено частково. Зокрема, було визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено заявника на роботі та стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 47 373 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено (a.c. 45-48, том 2).

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2008 року змінено та постановлено вважати, що ОСОБА_2 підлягає поновленню на роботі за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 липня 2008 року на вказану посаду з 25 серпня 2004 року і з цієї ж дати - 25 серпня 2004 року підлягає стягненню за вказаним рішенням суду на його користь заробітна плата за вимушений прогул.

Зменшено суму, яка підлягає стягненню з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_2 з 53 036 грн.53 коп. до 43 849 грн.67 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без зміни.

24.03.2009 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів.

21.05.2009 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження на підставі виконавчих листів №2-3974/2008, виданих 13.04.2009 року.

13.11.2012 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, оскільки в попередніх були допущені помилки у датах набрання чинності та строках пред'явлення їх до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2013 року заяву задоволено. Виправлено в тексті виконавчого листа №2-3974/08, виданого 13.04.2009 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2.07.2008 року, наступні помилки: - замість дати набрання чинності виконавчого листа «11.10.2008р.» виправлено і слід читати «16.10.2008р.»; - замість дати набрання строку пред'явлення до виконання виконавчого листа «12.10.2011р.» виправлено і слід читати «17.10.2011 p.».

19.07.2013 року представник заявника звернувся з клопотанням про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал був втрачений.

06.09.2013 року заяву залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_2 (т. 3 а.с.152)

15.10.2013 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки виконавчий лист було втрачено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2014 року, відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа з тих підстав, що позивач не звертався за видачею виконавчого листа на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року, яким внесено зміни до рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 02 липня 2008 року щодо дати поновлення позивача на роботі та в частині стягнутої на його користь суми.

19.07.2013 року представник стягувача звернувся до суду із клопотанням про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал був втрачений.

Ухвалою 29.04.2014 року провадження у справі за заявою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-3974/08 - закрито, оскільки заява вже була розглянута та залишена без розгляду ухвалою суду від 06.09.2013 року.

30.04.2014 року представник ОСОБА_2звернувся із заявою про видачу виконавчого листа, оскільки видані раніше Шевченківським районним судом м. Києва виконавчі листи на його рішення від 2 липня 2008 року, після отримання виконавчого листа на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2008 року, втрачають юридичну силу та не можуть бути пред'явлені до примусового виконання Державній виконавчій службі.

06 червня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 3974/2008 про стягнення з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2004 року по 02 липня 2008 року в розмірі 43 849,67 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

05.01.2015 року представник стягувача звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки згідно листа Державної казначейської служби України від 26 грудня 2014 року № 5-13/7217/29132, вказаний виконавчий лист повернуто стягувачеві у зв'язку із закінченням строку на його пред'явлення до виконання.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, представник ОСОБА_2 ставив перед судом питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк був пропущений і наводить ряд підстав, які, на його думку, є поважними.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.ст.368, 369 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист, а суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З конструкції статті убачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Згідно ст.22 Законом України «Про виконавче провадження» встановлено строк пред'явлення виконавчих документів протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року , виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчих листів до виконання представник стягувача зазначає, що строк був ним пропущений у зв'язку з тривалим намаганням ОСОБА_2 отримати дублікат виконавчого листа, що є поважною причиною для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з посиланням заявника на те, що поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа зумовлена багаторічним розглядом заяв, апеляційних скарг, помилки районного суду у виконавчих листах, враховуючи, що ОСОБА_5 надав письмові докази, що підтверджують зазначені пояснення ОСОБА_2.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що існує ризик невиконання рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення з відповідача значної суми боргу в трудовому спорі у розмірі 48 849 ,67 грн.

З матеріалів справи убачається, що Міністерство палива та енергетики України після ухвалення рішення суду про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди, не приймали жодних зусиль для його виконання, що свідчить про порушення з їх боку прав позивача на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішення законної сили.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення цивільної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників цивільного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Твердження апелянта про те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2013 року заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-3974/08 вже було розглянуто судом та заяву залишено без розгляду є безпідставними, оскільки залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню особи до суду із тією ж заявою.

Посилання представника апелянта на те, що Міністерство палива та енергетики України не є правонаступником всіх зобов'язань Міністерства енергетики та Державного департаменту нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, не можуть бути прийнятими до уваги апеляційною інстанцією, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 25.04.2013 року, що набрала законної сили, заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено сторону відповідача боржника Міністерство палива та енергетики України на Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (01601 м. Київ, Хрещатик, 30 ).

Враховуючи те, що ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Міністерства палива та енергетики України - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року у справі залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді