Справа № 138/1112/15-ц
Провадження №:2/138/356/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2015 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Спічко А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що він в 2002 році працював робочим зерно току на СТОВ «Україна» с. Мазурівка. 05.08.2002 по завданню завідуючого зерно току ОСОБА_4, він був допущений до завантаження зерна за допомогою зернонавантажувача ЗМ-60, який знаходився в несправному стані, без захисних кожухів ланцюгової та пасової передачі. В процесі навантажування зернонавантажувач періодично забивався зерном і очистка його проводилася методом ручного прокручування ланцюгової та пасової передачі. Під час чергової очистки, яку він проводив, його напарник ОСОБА_5, не переконавшись у відсутності біля робочих частин зернонавантажувача працівників, увімкнув привід зернонавантажувача. При цьому обидві руки позивача попали під шестерню привода ланцюгової передачі. З травмами обох рук його було доставлено до лікарні, де йому було надано медичну допомогу. Внаслідок даного нещасного випадку у нього ампутовано чотири пальці та частина долоні лівої руки, чотири пальці правої руки на рівні двох верхніх фаланг. 23.08.2002 було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок повязаний з виробництвом. 25.02.2002 міжрайонною спеціалізованою травматологічною МСЕК м. Вінниці йому вперше встановлено 60% втрати працездатності, другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та необхідність у сторонньому догляді. В подальшому 15.03.2004 МСЕК встановила йому 75% втрати працездатності та другу групу інвалідності безстроково внаслідок трудового каліцтва, потребу в побутовому догляді, спеціальному взутті та рукавицях. Як зазначив позивач в позовній заяві, з пошкодженням здоровя йому завдано тяжкі фізичні та глибокі моральні страждання, оскільки кардинально змінився звичайний уклад життя, що вимагає великих зусиль для організації життя і відновлення здоровя та значного матеріального забезпечення.

Позивач вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV, він має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача. Зважаючи на те, що право відшкодування моральної шкоди у нього виникло з 25.02.2002, втрата працездатності на даний час становить 75%, а відповідно до ст. 34 Закону № 1105-ХIV - сума страхової виплати за моральну шкоду не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, розмір моральної шкоди оцінює в 182700,00 грн.

Просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області на його користь кошти в розмірі 182700,00грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, викладене в позовній заяві підтвердив.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених в запереченнях проти позову (а.с.18-19), застосувавши строк позовної давності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с.4-5), 25.02.2002 міжрайонною спеціалізованою травматологічною МСЕК м. Вінниці позивачу вперше встановлено 60% втрати працездатності, другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та необхідність у сторонньому догляді. В подальшому 15.03.2004 МСЕК встановила йому 75% втрати працездатності та другу групу інвалідності безстроково внаслідок трудового каліцтва, потребу в побутовому догляді, спеціальному взутті та рукавицях, що підтверджується відповідними довідками МСЕК від 25.02.2002 та від 15.03.2004 (а.с.6,7).

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV, відповідач здійснює повноваження щодо нарахування, встановлення, перерахунку та виплати страхових виплат по відшкодуванню шкоди здоров'ю громадянам внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Як встановлено судом, позовні вимоги узгоджуються з положеннями ст. 21, 28, 34 Закону № 1105-ХIV (в редакції, що діяла на момент первісного встановлення стійкої втрати працездатності).

Зокрема, ст. 34 Закону № 1105-ХIV (в редакції, що діяла на момент первісного встановлення стійкої втрати працездатності) визначалося, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат.

Законом України від 23 лютого 2007 року N 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", внесені зміни до абзацу 4 статті 1, підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28, а також виключено частину третю статті 34 вказаного Закону, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Однак, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, право застрахованої особи на отримання страхових виплат (в тому числі відшкодування моральної шкоди) виникає під час дії законодавчих актів, які встановлювали право на отримання цих виплат.

Таким чином, у разі коли право на відшкодування моральної шкоди виникало у позивача до 1 січня 2006 року, тобто до набрання чинності як Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", так і Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, та Законом України N 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду соцстраху, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення з наступних підстав.

Таким чином ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, оскільки втратив працездатність у звязку з травмою на виробництві, яку вперше встановлено 25.02.2002 , тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право у період із 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні розяснення надано у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами).

Вказане також спростовує доводи представника відповідача, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Для встановлення факту спричинення позивачу моральної шкоди в результаті трудового каліцтва та іншого ушкодження здоров'я ухвалою суду від 23 червня 2015 року по справі призначено судово-психологічну експертизу.

Згідно висновку № 669 амбулаторної судово-психологічної експертизи від 08 вересня 2015 року (а.с.34-39), у досліджуваного ОСОБА_3 відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості і виникли внаслідок травми. Досліджений виражений невротично-депресивний синдром із порушенням функціонування організму. Порушена емоційно-вольова сфера, що відповідно є негативним фактором у міжособистісних і соціальних стосунках. Досліджені психологічні страждання ОСОБА_3 (в яких він перебуває тривалий термін часу) є підтвердженням про нанесення йому моральної шкоди. Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3, згідно проведеної експертизи, склав 175168 грн. Ця сума включає компенсацію за перенесенні ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного та психологічного стану.

Виходячи з наведеного, враховуючи висновок експертизи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а відтак підлягають частковому задоволенню в розмірі 175168 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (в редакції, що діяла на момент первісного встановлення стійкої втрати працездатності), ст. 268 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області (24000, м. Могилів-Подільський, проспект Незалежності, 5) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 175168 (сто сімдесят пять тисяч сто шістдесят вісім) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області (24000, м. Могилів-Подільський, проспект Незалежності, 5) на користь державного бюджету м. Могилів-Подільського судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок (банк одержувача: ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, номер рахунку 0009, , одержувач: УДКСУ у Могилів-Подільському районі та м. Могилеві-Подільському (м. Могилів-Подільський) 22030001; призначення платежу «Судовий збір, Код ЄДРПОУ Могилів-Подільського міськрайонного суду 26423235, Пункт 1.2.»).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: