Справа № 195/1493/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2015 року cмт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Китайгородської сільської ради Томаківського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Китайгородської сільської ради Томаківського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 жовтня 1988 року в с.Китайгородка Томаківського району Дніпропетровської області помер його батько, ОСОБА_4.

На праві власності померлий мав житловий будинок, який розташований за адресою: вул.Жовтнева, 12 в с.Китайгородка Томаківського району Дніпропетровської області.

На день смерті разом із померлим ОСОБА_4 були зареєстровані: мати позивача, ОСОБА_2 та його сестра, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Китайгородської сільської ради від 28.10.2015р. № 370/02.15 та відповідними відмітками у їх паспортах.

Позивач зареєструвався за вищевказаною адресою з 20.10.1988 р., коли демобілізувався після проходження військової служби, де і проживає до теперішнього часу, що підтверджується довідкою Китайгородської сільської ради від 28.10.2015р. №372/02.15, довідкою-витягом з домової книги від 28.10.2015р. № 371/02.15.

До нотаріальної контори для оформлення у визначений законом термін та у встановленому порядку спадкової справи і видачу відповідних свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ні мати позивача, ні його сестра, ні він сам не зверталися.

У 2005 році мати позивача, ОСОБА_2 знялась із реєстрації та виїхала на постійне місце проживання до міста Дніпропетровська, де і проживає до даного часу.

Сестра позивача, ОСОБА_3 також із 1997 року мешкає у м.Дніпропетровськ, що підтверджується належними відмітками у її паспорті.

Так, зазначеним житловим будинком позивач добросовісно володіє та користується з 1988 року, з даного періоду часу ним проводяться поточні ремонти будинку, оплачуються відповідні комунальні послуги, у 2006 році позивачем був виготовлений технічний паспорт на будинок, отриманий відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

У зв'язку з тим, що позивачем не оформлялась в нотаріальному порядку спадщина на належне його померлому батьку майно, а саме, на домоволодіння, розташоване за адресою: с.Китайгородка Томаківського району, вул.Жовтнева, 12, на даний час набути право власності на дане майно можливо лише у судовому порядку.

За зазначених обставин та правових підстав позивач може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тому і змушений звернутися до суду відповідно до положень статті 3 ЦПК України з метою визнання свого права на вищезазначений житловий будинок.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить суд позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідачі проти позову не заперечують та повністю згодні з ним.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 1988 року в с.Китайгородка Томаківського району Дніпропетровської області помер батько позивача, ОСОБА_4.

На праві власності померлий мав житловий будинок, який розташований за адресою: вул.Жовтнева, 12 в с.Китайгородка Томаківського району Дніпропетровської області.

На день смерті разом із померлим ОСОБА_4 були зареєстровані: мати позивача, ОСОБА_2 та його сестра, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Китайгородської сільської ради від 28.10.2015р. № 370/02.15.

Позивач у справі, починаючи з 20.10.1988 року є зареєстрованим та проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський району с.Китайгородка, вул.Жовтнева, 12.

До нотаріальної контори для оформлення у визначений законом термін та у встановленому порядку спадкової справи і видачу відповідних свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ні мати позивача, ні його сестра, ні він сам не зверталися.

У 2005 році мати позивача, ОСОБА_2 знялась із реєстрації та виїхала на постійне місце проживання до міста Дніпропетровська, де і проживає до даного часу. Сестра позивача, ОСОБА_3 також із 1997 року мешкає у м.Дніпропетровськ, що підтверджується належними відмітками у її паспорті.

Правомірність користування та володіння позивачем вказаним житловим будинком підтверджується відміткою про реєстрацію (з 20.10.1988 року) в його паспорті за місцем проживання за зазначеною адресою розташування будинку: Дніпропетровська область, Томаківський району с.Китайгородка, вул.Жовтнева, 12, а також довідкою за №372/02.15 від 28.10.2015 року, наданою Китайгородською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, з якої вбачається, що позивач проживає за зазначеною адресою в житловому будинку починаючи з 1988 року і є зареєстрованим з 20.10.1988 року.

Як вбачається з матеріалів справи, власник вказаного житлового будинку ОСОБА_4 помер 10.10.1988 року. Після його смерті ніхто з числа спадкоємців спадщину не прийняв.

Зазначені обставини підтверджуються доданими позивачем до матеріалів справи наступними документами: свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії І-КИ № 022208, свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок на імя ОСОБА_4, Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно наданим ОКП «Томаківське БТІ» ДОР».

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 29.10.2015 року складає 43 612,00 гривень.

Оплата позивачем житлово-комунальних послуг підтверджується доданими ним до матеріалів справи копіями розрахункових квитанцій по оплаті за електроенергію та газ.

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, добросовісно та безперервно з 1988 року володіє та користується житловим будинком, підтримує його в належному стані, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти. Оплачує всі комунальні послуги.

Судом встановлено, що дійсно позивач добросовісно заволодів майном, продовжує відкрито володіти ним більш ніж 10 років, тому, в силу ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю».

На даний час позивач продовжує використовувати даний житловий будинок для проживання. За весь час, починаючи з 1988 року з приводу користування даним будинком до позивачки ніхто жодних претензій з приводу володіння даним житловим будинком не пред'являв, позовів про його повернення не заявляв. Зазначений факт відповідачем у справі не спростовано, а також суду не надано відомості про те, що даний будинок перебуває на обліку як безхазяйне майно.

Таким чином матеріалами справи встановлено факт тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивача даним житловим будинком більш як десять років, як своїм власним майном, без певного юридичного титулу. За змістом ст. 344 ЦК України відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не виключає набуття права власності на нього у порядку набувальної давності за наявності обставин, встановлених у ч. 1 даної статті.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Враховуючи те, що позивач володіє спірним житловим будинком з 1988 року, то зі спливом десяти років, він набув право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

Визнання за позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,5,7,60,212-215 ЦПК України, Постанови №5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.16,328, 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ.«А» загальною площею 69,5 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ.»Б», вбиральня літ. «Ж», погріб літ.»Г», спорудами, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с.Китайгородка, вул.Жовтнева, 12, загальною вартістю 43 612,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко