РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9405/15-ц

пр. № 2/759/4391/15

30 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду суддя: Величко Т.О. при секретарі Самайда А.В., розглянувши цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м.Києві про визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м.Києві про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м.Києві про визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м.Києві про визначення місця проживання дитини .

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 звернулася до відповідача із вказним позовом посилаючись на те, що з 10.09.2004 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Вказувала, що в період шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач вказувала, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1. Позивачка вказувала, що постійно займається вихованням та утриманням доньки. Що з метою залучення батька до виконання батьківських обов"язків нею було подано позов до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх доньки, що з відповідачем у неї існує спір з ким залишиться проживати донька після їх розлучення, а тому просить суд визначити місце проживання їх доньки з нею.

Відповідач за основним позовом проти позову заперчував, подав зустрічний позов про визначення місця проживання доньки з ним, посилаючись на те, що дійсно перебував із позивачкою у зареєстрованому шлюбі 10.09.2004 року по 2015 рік, що від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказував, що квартира, за адресою АДРЕСА_1, купувалася для сім"ї та для доньки та бажає щоб донька проживала разом із ним, оскільки на його думку позивачка не має постійного заробітку для матеріального забезпечення доньки, а також є морально не стійкою, що і було причиною для розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач за основним позовом позов підтримала та просила суд позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити, вказучи, що їх донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 близька до матері ємоційно та психологічо, що вона виявила бажання постійно проживати саме з нею, але відповідач щодня з нею бачится у будь-який зручний для нього час і донька проводить із ним дозвілля.

Третя особа :Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м.Києві підтримали основний позов, надали суду висновок Свяошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.11.2015 року з урахуванням виправлених описок, просили визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матрі"ю.

Суд заслухавши пояснення сторін у справі, думку третьої особи, дослідивши письмові докази долучені стронами у справі в обгрунтування заявлених позовних вимог, заперечень проти позову встановив наступне.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встанволено, що стророни у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2004 року по 2015 рік, ( а.с.6).

Судом встанволено, що у сторіни у справі в шлюбі народилася донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із батьками за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.7).

Судом встановлено, що згідно Висновку Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.11.2015 року з урахуванням виправлених описок, просили визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матрі"ю, посилаючись на те, що з точки зору статі та гігієни та обслуговування необхідно залишити доньку з матір"ю, що принципом 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною Ассамблеєю ООН 20.11.1959 року визначено, що малоліня дитини не може бути розлучена з матір"ю,окрім виключних обставин.

В судовому засіданні були допитані свідки співробітники ОСОБА_2 гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які давали свідчення, які не стосуються предмету доказування, та є їх припущенями, що не може бути сприйнято судом як належні докази.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов»язків є обов»язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім»ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов»язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини, а потім згідно ч.2 цієї статті батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, а також згідно ч. 3 цієї статті батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Судом встановлено, що згоди між сторонами у справі про місце проживання не досягнуто. Малолітня ОСОБА_3, в даний час проживає з матір»ю за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Суд дослідивши письмові докази, вважає що сторони у справі за місцем роботи характеризуются позитивно, мають постійне місце роботи, мають велике бажання піклуватися про свою доньку після розірванння шлбу між ними, виключних обставин, з яких суд міг визначити місце проживання дитини з батьком належними та допустимим доказами поданими відповідачем за основним позовом судом не встанволено, а ті що були подані ( а.с.65) отримані зпорушенням їх порядку отримання без згоди на те особи, щодо якої вони зібрані.Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, з пояснень третьої особи встановлено, що дитна виявила бажання проживати саме з матір"ю.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.3,4, 10, 11,57- 61, 88, 208-209, 212-218, 294 ЦПК України, ст.ст. 140-163 Сімейного Кодексу України, Конвенції про права дитини, суд,-

ВИРІШИВ:

Основний позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матр"ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Визначити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та утриманні доньки у будь який час, який не суперечить її навчанню і розвитку, враховуючи побажання самої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задовленні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 234 ,грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні, протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко