Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 14 квітня 2015 року

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Грушко О.П.

при секретарі - Хілько Н.В.

з участю позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дій, які порушують правила добросусідства, усунення перешкод в користуванні майном, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, про знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що їй на праві власності належить квартира № 2, що знаходиться в житловому будинку з надвірними будівлями, в АДРЕСА_1. Згідно рішення Коропської селищної ради від 26.12.2006 року їй була надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0344 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1. Відповідач порушує її право, а саме: відповідач чинить їй перешкоди щодо вільного та пропорційного використання земельною ділянкою, розмістив об»єкти матеріального світу, які перешкоджають їй до проходу та проїзду по вказаній земельній ділянці. Вона неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з вимогою усунути перешкоди в користуванні спільної земельної ділянки, але відповідач відмовився вчинити дії щодо використання спільної земельної ділянки. А тому позивачка, з урахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, просить суду зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні їй земельною ділянкою, шляхом вільного та пропорційного її використання, вільного доступу, проходу та проїзду до земельної ділянки, без будь-яких обмежень на вхідних дверях та воротах до території спільного двору за адресою АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача не встановлювати будь-які об'єкти матеріального світу (транспортний засіб), які порушують правила добросусідства та користування їй земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Пояснили, що позов в частині знесення самовільного будівництва подали тому, що не знали про наявність права власності на вказані будови за відповідачем, а тому подали заяву про залишення позову в цій частині без розгляду. Щодо інших позовних вимог, то вони стосуються наступного. На вхідних до двору дверях і воротах маються защіпки, які замикають дані двері і ворота зсередини. Через це позивачка кілька раз не могла потрапити з вулиці до свого домоволодіння. Намагалася домовитися з цього приводу з відповідачкою, але жодних результатів переговори не дали. Також, відповідачка ставить у спільному дворі свій автомобіль, який повністю перекриває заїзд до двору іншим.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги позивачки визнала частково, а саме - в частині знаходження у дворі автомобіля. Визнає, що це порушує права інших співвласників. Дізнавшись про акт обстеження домоволодіння комісією, яка встановила порушення, вирішила це порушення усунути. Для цього домовилася з власником суміжного домоволодіння і закупила будматеріали. В найближчий час облаштує стоянку для автомобіля поза межами спільного двору. Інші позовні вимоги не визнала.

В судовому засіданні представник третьої особи - інженер землевпорядник Коропської селищної ради Євтушенко Ю.В. пояснив, що був членом комісії, яка виходила до спірного домоволодіння в АДРЕСА_1 та складала відповідний акт. На місці було встановлено, що на вхідних дверях та воротах домоволодіння наявні внутрішні защіпки. Автомобіля на час огляду не було. Щодо гаража та літньої кухні, то після перевірки ОСОБА_2 надала документи, які підтверджують право власності на вказані об'єкти нерухомості. Також пояснив, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1, власниками будинку не приватизована і знаходиться у комунальній власності.

В судове засідання, в якості третьої особи, представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Позивач та відповідач є власниками квартир № 2 та № 1 відповідно у будинку АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами та не заперечується сторонами, а також співвласниками (по 1/2) господарського сараю у спільному дворі. Крім того, відповідач ОСОБА_2 є власником літньої кухні та гаража, які вона збудувала відповідно до чинного на момент побудови законодавства і має на вказане майно документи про право власності.

В судовому засіданні відповідач повністю визнала позовну вимогу стосовно перешкод позивачу у користуванні спільною земельною ділянкою через зберігання у спільному дворі автомобіля, що перешкоджає проїзду іншим.

Згідно ст. 174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем вказаної вище позовної вимоги не порушує закону та не суперечить нічиїм інтересам, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 152 ЗК України: Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння

земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 391 ЦК України: Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у своїх поясненнях показала, що кілька раз не могла потрапити до свого будинку, так як відповідач замикала зсередини вхідні двері та ворота.

Представник третьої особи пояснив, що замикаючі пристрої воріт і дверей, які ведуть до двору існують і їх можна використати тільки зсередини. Відповідач також підтвердила наявність вказаних пристроїв. Сторони не змогли домовитися щодо порядку їх спільного використання, а відповідач не надала доказів того, що замикання нею дверей та воріт зсередини, не завдало перешкод позивачеві у користуванні спільним двором та належною їй на праві власності квартирою.

Таким чином, право позивача користуватися майном підлягає захисту, шляхом усунення перешкод у такому користуванні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України: Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Позовні вимоги задовольняються частково. Крім того, сторона позивача, дізнавшись у судовому засіданні про наявність у позивача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно - літню кухню та гараж, подала заяву про залишення позовних вимог щодо вказаного майна без розгляду, тобто фактично суттєво зменшила позовні вимоги. А тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до спільного двору ОСОБА_1 без будь-яких обмежень на вхідних дверях та воротах.

Заборонити ОСОБА_2 створювати перешкоди в користуванні ОСОБА_1 спільною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом розміщення на ній транспортного засобу, який перешкоджає заїзду до спільного двору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду виготовлено в повному обсязі 15.04.2015 року.

Суддя: Грушко О. П.