РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., за участю представника позивача -ОСОБА_1, представника відповідача - Ісаєвської О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказавши, що 27.07.2005 р. між ПАТ КБ ПриватБанком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала від банку кредит на споживчі цілі - придбання нерухомості у м. Маріуполі, на умовах повернення та оплати відсоткової ставки з кінцевим терміном повернення до 23.07.2020 р. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та Банком було укладено договір поруки № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року, відповідно до умов якого він зобов'язався відповідати перед Банком за виконання боржником - ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором. Його зобов'язання як поручителя стосуються виконання боржником умов кредитного Договору № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року. Боржник ОСОБА_4 не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором з 28 листопада 2008 року - не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту повними щомісячними платежами відповідно графіку. Крім того за рішення суду від 30.10.2010 року іпотечна квартира була Банком продана в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Тому, згідно частини 4 статті 559 ЦПК України, порука припиняється, якщо Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Позовна заява до Приморського райсуду була подана 04.10.2014 року - у строк що перевищує передбачений чинним цивільним законодавством. Тому просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та наданих додаткових письмових пояснень по справі, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Пояснила, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та Банком було укладено договір поруки № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року, відповідно до умов якого він зобов'язався відповідати перед Банком за виконання боржником - ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором на умовах повернення та оплати відсоткової ставки з кінцевим терміном повернення до 23.07.2020 року. Строк виконання основного зобов'язання встановлений - у п. 1 договору поруки - 23.07.2020 р. Договір поруки та умови кредитного договору належним чином виконувались, надходили кошті на погашення кредиту. Коли утворилась заборгованість за кредитом, Банк скористався своїм правом та звернувся до суду, рішенням якого від 30.12.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.07.2005 року - звернуто стягнення на іпотечну квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПриватБанком з укладення від імені відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь яким способом та виселення відповідачів. Рішенням Жовтневого райсуду встановлено, що боржники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечували продати спірну квартиру та сплатити кредитні кошти банку. Таким чином, в розрахунку заборгованості частково поласилась заборгованість за основним кредитом у червні 2014 року. Після чого у вересні 2014 року банком направлені повідомлення до боржників про прострочену заборгованість за кредитом, та в наступному банк звернувся з позовом до Приморського райсуду м. Маріуполя. Таким чином, з договору поруки вбачається, що в ньому встановлений строк - 23.07.2010 р. , після якого порука припиняється, тому діє пункт 4 статі 559 ЦК України в частині - порука припиняється з строку, встановленому у договорі поруки. Крім того, просила суд, застосувати сплив строку позовної давності до позову. З указаних підстав банк просить відмовити у позові.

З'ясувавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та Банком було укладено договір поруки № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався відповідати перед Банком за виконання боржником - ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № MRM0GК00500042 від 27.07.2005р. на умовах повернення та оплати відсоткової ставки з кінцевим терміном повернення до 23.07.2020 року.

Як вбачається з позову Банку, який розглядається в Приморському районному суді м. Маріуполя, ОСОБА_4 не виконує належним чином умови кредитного договору з 28 листопада 2008р. у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитом.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року зазначено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки від 27.07.2005 року вбачається, що в ньому не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про

Як роз'яснює п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником чи поручителем своїх зобов'язань не може розглядатись, як встановлення строку дії поруки, оскільки таке зазначення строку не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якими строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою, що має неминуче настати.

За таких обставин вважається, що строк в договорах поруки не встановлено і вона припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення отриманих в кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Натомість Банк звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя із відповідною вимогою до поручителя лише 13.10.2014 р., тобто із пропущенням шестимісячного строку, встановленого законом, і тому порука встановлена договором поруки № MRM0GК00500042 від 27.07.2005 року підлягає визнанню припиненою.

Зазначене підтверджується, також, правовою позицією Верховного Суду України в Постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14, справі № 6-125цс 14, справі № 6-53цс 14 та Постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі №6-190цс14.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 559 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин", ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 212, 214, 215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати договір поруки від 27.07.2005р. № MRM0GК00500042 укладений між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, припиненим.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г. Шатілова