Справа № 573/1943/15-ц
Номер провадження 2/573/563/15
РІШЕННЯ

іменем України

08 жовтня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Терещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради, третіх осіб: Улянівської державної нотаріальної контори, Відділу Державного земельного агенства у Білопільському районі Сумської області, - про визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, на даний час зареєстрований і проживає в м.Суми.

Позивач вказує, що його батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підтвердження чого приєднав копію свідоцтва про народження.

Що його батько, ОСОБА_2, мав у власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003182, надану йому на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681.

Що його мама, ОСОБА_3, мала у власності земельну ділянку (пай) рілля № 464 площею 3,115 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхосульської сільської ради, надану їй на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764, виданим 23 квітня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1057.

23 грудня 2000 року батько позивача, ОСОБА_2, помер, на підтвердження чого позивач приєднав копію свідоцтва про смерть серії 1-БП № 239962, виданого повторно 17 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його майно, в тому числі на вищезазначену земельну ділянку.

Позивач вказує, що на час смерті його батька була живою і його мама, ОСОБА_3, яка постійно до дня смерті батька проживала з ним в одному домоволодінні та про відмову від спадщини батька не заявляла. Що він разом з мамою -спадкоємці першої черги після смерті батька.

Що мама позивача здійснила похорони батька, а її чоловіка, за свій рахунок і понесла всі витрати по ньому, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, як особа, яка проживала спільно зі спадкодавцем до його смерті не менше одного року, мама позивача в порядку ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, успадкувала і розпорядилася його предметами звичайної домашньої обстановки і вжитку, фактично відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР прийнявши спадщину, в тому числі- земельну ділянку- пай.

20 квітня 2005 року померла мама позивача, ОСОБА_4.

Таким чином, внаслідок смерті мами позивача відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на земельну ділянку- пай та земельну ділянку, яку вона успадкувала від батька, ОСОБА_2

Позивач задля оформлення спадщини звернувся до нотаріальної контори, але при розгляді документів виявив, що відсутні державний акт на право приватної власності на землю та сертифікат на право на земельну частку(пай), в звязку з чим позивачем було дано оголошення в газеті «Білопільщина» вважати дані документи недійсними.

А так як сертифікат про право на земельну частку (пай) є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), а відповідно до пункту 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай), аналогічного державному акту порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, та що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - та що порядок видачі дубліката державного акту на право приватної власності на землю був регламентований пунктом 5.2. « Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю…», та що нині наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 04.05.1999 року № 43, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 404 від 03.07.2013 року, а наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 року за № 735/16751 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013 року, - позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003181, надану батьку позивача на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681. Та право власності на земельну частку (пай) рілля № 464 площею 3,115 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхосульської сільської ради, надану його матері на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764, виданим 23 квітня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1057.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачем ОСОБА_1

Третя особа - нотаріус Улянівської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності, та що проти заявлених вимог не заперечує. Також направила до суду копію спадкової справи ОСОБА_3, яка померла 20.04.2005 року, та Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру стосовно спадкової справи ОСОБА_2, який помер 23 грудня 2000 року.

Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, народився 22 червня 1952 року в с.Мукіївка, Штепівського району Сумської області. Його батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЯК № 137584, виданого 07.01.1954 року (а.с.7).

23 грудня 2000 року батько позивача, ОСОБА_2, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 239962, виданого 17 квітня 2015 року виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с.8).

20 квітня 2005 року мама позивача, ОСОБА_3, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 239963, виданого 17 квітня 2015 року виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с.10).

При житті, батько позивача, ОСОБА_2, мав у власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003181, надану йому на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681.

При житті, мама позивача, ОСОБА_3, мала у власності земельну ділянку (пай) рілля № 464 площею 3,115 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхосульської сільської ради, надану їй на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764, виданим 23 квітня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1057.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його майно, в тому числі на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003181, надану йому на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681.

Згідно довідки виконкому Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області № 191 від 12.05.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2, який помер 23.12.2000 року, дійсно постійно до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 20.04.2005 року. Спадкоємцем померлого ОСОБА_2 являється його дружина ОСОБА_3, яка до дня смерті свого чоловіка проживала разом та спільно вели підсобне господарство ( а.с.9).

Згідно копії спадкової справи № 257/2015 вхідний № 460 ОСОБА_3, яка померла 20.04.2005 року, вбачається, що спадкоємець померлої- її син, ОСОБА_1, прийняв спадщину на підставі рішення Білопільського районного суду від 20.07.2015 року (а.с. 23-29).

Факт належності померлій ОСОБА_3 вищевказаного спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764; довідкою виконкому Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області; витягом з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) ( а.с.11-13).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Позивач, відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК Української РСР, 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_3., яка прийняла спадщину свого чоловіка, а батька позивача- Шульженка ОСОБА_5.

Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті ОСОБА_3 перейшли в порядку спадкування за законом позивачу, згідно своєчасного прийняття спадщини позивачем, тому він є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно:

- земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003182, надану ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681, та земельну ділянку (пай) рілля № 464 площею 3,115 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхосульської сільської ради, надану ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764, виданим 23 квітня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1057.

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті його батьків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,256,259,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем за законом після смерті 20 квітня 2005 року ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно :

- земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Сула», розміром 4,31 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ № 003182, надану ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 20.03.1996 року № 239, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 681, що належала на праві власності батьку позивача- Шульженко ОСОБА_5, який помер 23 грудня 2000 року;

та

- земельну ділянку (пай) рілля № 464 площею 3,115 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхосульської сільської ради, надану ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 026764, виданим 23 квітня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1057.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :