УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Національного університету оборони України імені Івана Черняховського до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах дитини - ОСОБА_6, про виселення з гуртожитку за касаційною скаргою Національного університету оборони імені Івана Черняховського на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Національний університет оборони України ім. І. Черняховського звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах дитини - ОСОБА_6, про виселення з кімнати АДРЕСА_1 в м. Києві без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі вселилися у вищевказану спірну кімнату у 2009 році під час проходження ОСОБА_4 військової служби на посаді помічника військового прокурора Дарницького гарнізону м. Києва. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України від 22 квітня 2013 року ОСОБА_4 звільнено з військової служби у зв'язку з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а тому позивач просить виселити вказаних осіб із спірної квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Національний університет оборони ім. І. Черняховського просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Порядок виселення військовослужбовців та членів їх сімей з гуртожитків регулюється ст. ст. 125, 132 ЖК України, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (далі - Інструкція).

Судами установлено, що ОСОБА_4 перебував на військовій службі у Збройних силах України з липня 2005 року.

Відповідно до п. 5.2. Інструкції жила площа в гуртожитках надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті рішенням КЕВ (КЕЧ) району за клопотанням командира військової частини. Список розподілу жилої площі в гуртожитку затверджується начальником гарнізону (у гарнізоні міста Києва - начальником ГКЕУ ЗС України).

У 2009 році у зв'язку із проходженням військової служби на посаді помічника військового прокурора Дарницького гарнізону м. Києва командування Національного університету оборони України виділило ОСОБА_4 та членам його сім'ї кімнату АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).

АДРЕСА_1 перебуває на балансі Національного університету оборони України (а.с. 6, 8, 12-15).

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 22 квітня 2013 року ОСОБА_4 звільнено з посади помічника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та порушення присяги працівника прокуратури (а.с. 9).

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України від 22 квітня 2013 року ОСОБА_4 з 20 березня 2013 року виключено зі списків офіцерського складу Збройних сил України та звільнено з військової служби у запас (у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки та позбавленням військового звання «капітан юстиції») (а.с. 11).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач просив суд виселити відповідачів із спірної кімнати, у зв'язку із звільненням особи, якій надано службове житло, за вчинення злочину.

Згідно зі ст.132 ЖК без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. При припиненні трудового договору з інших підстав вони, як і особи, перелічені в ст.125 ЖК України, можуть бути виселені лише з наданням іншого жилого приміщення.

Інструкція також передбачає підстави виселення військовослужбовців із гуртожитку. Пунктом 5.10 зазначеної Інструкції передбачено, що особа, звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України суди на зазначені положення закону уваги не звернули, не забезпечили повного з'ясування обставин справи та дійшли передчасного висновку, що ОСОБА_4 займає спірну кімнату у гуртожитку на законних підставах

Право ОСОБА_5 та її доньки на проживання у кімнаті АДРЕСА_1 є похідним від права на це житло у військовослужбовця - ОСОБА_4, у зв'язку із чим від з'ясування судами обставин правомірності зайняття ОСОБА_4 спірного житлового приміщення залежить підставність проживання його членів сім'ї у вказаному гуртожитку.

Крім того, безпідставним є посилання апеляційного суду на те, що Національний університет оборони ім. І Черняховського є неналежним позивачем у вказаній справі, з тих підстав, що ОСОБА_4 ніколи у трудових та службових відносинах з університетом не перебував, оскільки Інструкцією передбачено, що усі спори щодо виселення вирішуються в судовому порядку. Здійснення представництва в судових органах покладається на орган, на балансі якого перебуває гуртожиток (п. 5.13).

З огляду на викладене постановлені судами рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Національного університету оборони імені Івана Черняховського задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська