АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді: Шкоріної О.І.

суддів: Антоненко Н.О., Слюсар Т.А.

при секретарі: Телегіній Н.О.

за участю: представника позивача - Доценка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачеві у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна Служба Головного управління юстиції у м. Києві, Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна Служба Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості в сумі 14 119 602, 35 гривень та виселення відповідача із вказаної квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу повернути до Дарницького районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Справа № 753/1612/2015-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5263/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Зокрема, посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості в сумі 14 119 602, 35 гривень та виселення відповідача із вказаної квартири.

4 лютого 2015 року, позовна заява ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була залишена без руху, у зв'язку з тим, що сума судового збору сплачена позивачем у меншому розмірі.

Станом на 17 лютого 2015 року, банк недоліки не усунув, а тому суд постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у заяві від 11 лютого 2015 року на те, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою немайнового характеру, є безпідставними, оскільки позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення суми 14 119 602,35 гривень на предмет іпотеки, а згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року, на яке посилається банк, з ОСОБА_3 було стягнуто солідарно загальну суму 6 511 294,11 гривень, тобто різниця ціни позову становить 7 608 308, 24 гривень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до роз'яснень п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання.

Так, банк, посилається на те, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою немайнового характеру, оскільки рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 31 січня 2012 року з відповідача стягнута заборгованість.

Однак, зазначене спростовується матеріалами справи, а саме, як убачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року з ОСОБА_3 було стягнуто солідарно загальну суму 6 511 294, 11 гривень, тобто різниця ціни позову становить 7 608 308, 24 гривні.

Отже, вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовим збором як вимога майнового характеру. При цьому, ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву позивачу, оскільки останнім не виконані вимоги ухвали суду від 4 лютого 2015 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд дав належну оцінку обставинам справи, вірно виходив з того, що звертаючись до суду з вказаним позовом банк мав сплатити суму судового збору як за подання позову майнового характеру.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303. 304. 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: