АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2137/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Спірідонової Т.В., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_7 вказувала, що їй стало відомо, що її батько за день до смерті склав заповіт на користь своєї дружини ОСОБА_5 Проте позивач вважає, що при складенні заповіту не було волі заповідача на складення такого заповіту, батько не міг розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, а тому просила визнати вказаний заповіт недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд не взяв до уваги вимоги закону та роз'яснення викладені у п.11 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, відповідно до яких у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Суд помилково прийшов до висновку про те, що позивачем та її представником не надано до суду доказів, які б вказували на складання 26 листопада 2012 року ОСОБА_8 заповіту з порушенням його оформлення чи за відсутності волевиявлення заповідача; суд не звернув увагу на обставини справи, зокрема, що заповіт складений з порушенням норм ЦПК України та Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затв. Наказом Міністерства Юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 р.; не було волі заповідача при складенні заповіту; порушена нотаріальна таємниця.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали, рішення суду вважають законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2012 року ОСОБА_8 складено заповіт, за яким він на випадок смерті заповів своє все майно ОСОБА_5 Вказаний заповіт посвідчено секретарем Давидковецької сільської ради Хмельницького району ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Відповідно до акта судово-психіатричного експерта № 659 від 15 грудня 2014 року ОСОБА_8 на психічну хворобу або недоумство на момент складання заповіту 26 листопада 2012 року не страждав та за станом свого здоров`я міг зрозуміло виразити свою волю і скласти вказаний заповіт.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій йому суперечить.

Під час розгляду справи позивачем, як того вимагає ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано доказів, які б вказували на складання 26 листопада 2012 року ОСОБА_8 заповіту з порушенням його оформлення чи за відсутності волевиявлення заповідача, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача.

Такі висновки суду є правильними і узгоджуються з наявними у справі та дослідженими судом доказами.

Встановлено, що 26 листопада 2012 року ОСОБА_8 склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що за законом буде мати право, він заповів ОСОБА_5

Вказаний заповіт посвідчений Вязловою А.М., секретарем Давидківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в її присутності, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, заповіт зареєстрований в реєстрі за № 54.

Відповідно до рішення № 28 тринадцятої сесії Давидковецької сільської ради 6-го скликання від 17 квітня 2012 року обов'язки по веденню нотаріальних дій покладено на секретаря Давидковецької сільської ради Вязлову А.М., що підтверджується витягом з рішення (а.с. 55).

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним і обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд не взяв до уваги вимоги закону та роз'яснення викладені у п.11 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, відповідно до яких у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Проте з такими доводами погодитися в повній мірі не можна, оскільки судом першої інстанції встановлені всі суттєві обставини, що мають значення для справи: факт вчинення заповіту, посвідчення його уповноваженою посадовою особою Давидковецької сільської ради, відсутність перешкод за станом здоров'я ОСОБА_8 для вираження ним своєї волі.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе судове рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд, зазначається також в апеляційній скарзі, прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем та її представником не надано до суду доказів, які б вказували на складання 26 листопада 2012 року ОСОБА_8 заповіту з порушенням його оформлення чи за відсутності волевиявлення заповідача.

На спростування таких доводів колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 659 від 15.12.2014 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на психічну хворобу або недоумство на момент складання заповіту 26 листопада 2012 року не страждав; за станом свого здоров'я міг зрозуміло виразити свою волю і скласти заповіт 26 листопада 2012 року.

Будь-яких інших достатніх, достовірних, об'єктивних доказів того, що не було волевиявлення ОСОБА_8 на вчинення заповіту під час розгляду справи не подано.

Щодо доводів про посвідчення заповіту поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то колегія суддів вважає, що за наявності факту посвідчення заповіту належною посадовою особою, у встановленій законом формі, відсутності сумнівів щодо наявності волевиявлення ОСОБА_8 на розпорядження своїм майном, сама така обставина не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 1255 ЦК України нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Під час розгляду справи не було достовірно встановлено, що визначені в цій нормі закону особи до відкриття спадщини розголосили відомості щодо факту складення заповіту, його змісту.

За таких обставин, розглядаючи справу у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення позову.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 39