АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3613/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у серпні 2014 року.

Зазначав, що 06.01.2012 на перехресті вулиці Межигірська та Контрактова площа в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобіль «Форд» зазнав механічних пошкоджень. Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3 На момент скоєння пригоди, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування №0581 від 13.05.2011, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 25 099,98 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Нова», останньою і було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 16 861,65 грн. Зважаючи на те що ПрАТ «СК «Нова» виплатила позивачу лише частину виплаченого ОСОБА_4 страхового відшкодування, різницю в сумі 8 238,33 грн. на думку позивача має відшкодувати відповідач. На підставі викладеного, просив стягнути з останнього на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 238,33 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та

вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено що 06.01.2012 ОСОБА_3, керуючи автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, в м. Києві на перехресті вул. Межигірська та Контрактова площа, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, що підтверджується довідкою ВДАІ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві від 06.01.2012.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2012 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18.01.2012 вартість відновлюваного ремонту КТЗ визначена з витратним підходом складає 26 296,68 грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 16 921,62 грн.

На підставі виконаних досліджень зроблений висновок що вартість матеріального збитку складає 16 921,62 грн.

На момент скоєння ДТП, між ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» укладено договір добровільного страхування №0581 від 31.05.2011.

На підставі заяви страхувальника 16.03.2012 ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» видано розпорядження №09-05-25861 про виплату страхового відшкодування ТОВ «Інтер-Мотроз Україна» на придбання деталей та матеріалів для виконання робіт відновлюваного ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, в розмірі 25 099,98 грн.

На виконання даного розпорядження ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями №2519 від 03.04.2012, №2358 від 28.03.2012, №2258 від 23.03.2012, № 2142 від 20.03.2012.

Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність, ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Нова» за полісом АА/2092939, у зв'язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «Нова» про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 25099,98 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.02.2013 позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Нова» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 16 861,65 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду 17.09.2013 згідно платіжного доручення №13330 ПрАТ «СК «Нова» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 17 943,51 грн., з яких 16861,65 грн. - частина суми страхового відшкодування, 1 081,86 грн. судовий збір.

На підставі викладеного, з посиланням на ст.ст. 993, 1194 ЦК України позивач звернувся з даним позовом до винної особи ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 8 238,33 грн.

Ухвалюючи оскаржене рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів колегія суддів вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Так ст. 993 ЦК України передбачено що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна є обов'язковою при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Так на виконання вимог ст.ст. 22, 29 Закону та на підставі рішення Господарського суду м. Києва, ПрАТ «СК «Нова» було перераховано суму страхового відшкодування з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, в розмірі 16 861,65 грн., на підставі звіту від 18.01.2012.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок страхового відшкодування був здійснений ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18.01.2012, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту КТЗ визначена з витратним підходом складає 26 296,68 грн., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу 16 921,62 грн.

Таким чином обов'язок по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на винну особу на підставі ст. 1192 ЦК , в даному випадку на відповідача, який не має права вимагати врахування зношеності майна згідно абз. 3 п. 14 вищезгаданої Постанови.

Доводи апеляційної скарги належних та допустимих доказів на спростування висновків першої інстанції не містять.

Посилання апелянта на те що судом в порушення норм процесуального права не прийнято до уваги рішення Господарського суду м. Києва від 05.02.2013, яке набрало законної сили та не закрито провадження в даній справі, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Згідно з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Натомість спір що розглядався Господарським судом м. Києва мав різний склад сторін, предмет та підстави позову, а тому доводи апелянта в цій частині не ґрунтуються на обставинах справи.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: