Справа № 216/5247/15-ц
провадження 2/216/2058/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.11.2015 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Черкасенко Т.Г.

при секретарі Карпенко А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування мотивуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2005 року помер його батько - ОСОБА_1.

25 травня 2011 року померла матір його батька - ОСОБА_6.

За життя, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 22.06.1970 року, реєстр за №1- 575, бабуся позивача ОСОБА_6 була власником житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свердлова, буд.109, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею: 59,5 кв.м., житловою площею: 43,4 кв.м.; літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», літнього душу «Д», вольєру «И», огорожі «№1,2», воріт «№3», хвіртки «№4». Вказаний договір було зареєстровано в БТІ.

Правовстановлюючий документ, вищевказаний договір на зазначене нерухоме майно ОСОБА_6 було загублено.

Відповідно до відомості про технічний стан нерухомого майна вих. № 184/06-15 від

16.06.2015 року, літній душ «Д» не належить до самочинного будівництва, гараж «В», вольєр «И» також не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду № 127 від 24.05.2001 року.

Крім того, ОСОБА_6 за життя була власником земельної ділянки за вищевказаною адресою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП від 02.12.1997 року, а цій ділянці було присвоєно кадастровий номер: :08:129:0103.

Як зазначив позивач, він на підставі ст.ст. 1217,1265 Цивільного кодексу України є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його бабусі - ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року.

Крім нього інші спадкоємці майна, що залишилось після її смерті відсутні.

З питання оформлення спадщини 18.06.2014 року він звернувся до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори.

Однак, позивачу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус розяснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю права власності на спадкове майно.

У звязку з вищезазначеними обставинами та неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї бабусі ОСОБА_6, яка померла 25 травня 2011 року, позивач змушений звернутись до суду і просить суд встановити факт, що ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року за її життя володіла на праві приватної власності нерухомим майном, розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташованими за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, що в цілому складається з

житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4, в порядку спадкування за законом після смерті його бабки ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 його представник ОСОБА_7 , кожний окремо, позов підтримали.

Представник відповідача представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради ОСОБА_3 позов визнала.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, свідків ОСОБА_8А, ОСОБА_9Ф, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 травня 2005 року помер батько позивача - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, серія І-КИ, №007527 від 11.05.2005 року.

( а.с.6)

25 травня 2011 року померла бабуся позивача та матір його батька - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія І-КИ, №396087 від 26.05.2011 року.( а.с.5).

Факт родинних відносин між позивачем, його батьком та бабусею підтверджується свідоцтвами про народження позивача, серії ІУ-КИ, №416277 від 24.01.1985 року та свідоцтвом про народження його батька, серії ІІІ-ЯР, №646800 від 18.04.1959 року.( а.с.7,8).

За життя, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 22.06.1970 року, реєстр за №1- 575, ОСОБА_6 була власником житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свердлова, буд.109, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею: 59,5 кв.м., житловою площею: 43,4 кв.м.; літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», літнього душу «Д», вольєру «И», огорожі «№1,2», воріт «№3», хвіртки «№4». Вказаний договір було зареєстровано в БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації від 02.12.1970 року. ( а.с.10), вбачається зь копії Договору від 22 червня 1970 року ( а.с. 50-51) та Довідки № 141608 від 06.08.2015 року КП ДОР КБТІ ( а.с.49).

Відповідно до відомості про технічний стан нерухомого майна вих. № 184/06-15 від

16.06.2016 року, літній душ «Д» не належить до самочинного будівництва, гараж «В», вольєр «И» також не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду № 127 від 24.05.2001 року. ( а.с.58), вбачається з технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок ( а.с.1115).

Свідки ОСОБА_8А, ОСОБА_9 підтвердили факт будівництва вище зазначених споруд до 05.08.1992 року.

Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_6 за життя була власником земельної ділянки за вищевказаною адресою, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія ДП від 02.12.1997 року, а цій ділянці було присвоєно кадастровий номер: :08:129:0103. ( а.с.16-17).

Позивач ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 1217,1265 Цивільного кодексу України є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його бабусі ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року.

Інших спадкоємців майна, що залишилось після її смерті немає, що вбачається з листа № 2594/02-14 від 24.07.2015 р Першої Криворізької державної нотаріальної контори ( а.с. 35-36).

З питання оформлення спадщини, 18.06.2014 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус розяснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю права власності на спадкове майно.( а.с.20).

У відповідності до ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Згідно Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_10, його ринкова вартість, станом на 10.06.2015 року, складає 105200,00 грн. ( а.с. 22-23).

Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у звязку з втратою документа, який засвідчує право власності спадкодавця на частину спадкового майна, суд вважає, що право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачкою в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд вважає необхідним встановити факт, що ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року за її життя володіла на праві приватної власності нерухомим майном, розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4.

Слід визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташованими за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, що в цілому складається з

житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4, в порядку спадкування за законом після смерті його бабки ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, ст. 256 ЦПК України, ст. ст. 392, 1265, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року за її життя володіла на праві приватної власності нерухомим майном, розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташованими за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, що в цілому складається з

житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4, в порядку спадкування за законом після смерті його бабки ОСОБА_6, яка померла 25.05.2011 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_11