Справа № 369/5666/13 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/18/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 42 06.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3,правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, скасування реєстрації в базі даних Державного земельного кадастру, визнання недійсним витягу з Державного земельного кадастру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1993 року, укладеного між ним та ОСОБА_6, він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,12 га, яка перейшла до нього відповідно до вимог ст.30 ЗК України 1990 року. Вказані обставини встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року. Зазначав, що рішенням Малютянської сільської ради від 12 липня 2003 року йому надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, а рішенням цієї ж сільської ради від 19 лютого 2011 року йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач вказував, що суміжні землекористувачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 намагаються за рахунок належної йому земельної ділянки незаконно збільшити свої ділянки безоплатною приватизацією. Так, рішенням Малютянської сільської ради від 13 грудня 2010 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,19 га, незважаючи на відсутність у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів щодо користування нею чи попереднім власником жилого будинку цією земельною ділянкою. Площа земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2, у 2002 році була збільшена з 0,02 га до 0,0277 га за рахунок належної йому земельної ділянки за відсутності будь-яких підстав. Тому позивач вважає, що рішення Малютянської сільської ради від 09 березня 2002 року про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,277 га прийнято з порушеннями чинних на той час ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, що встановлено рішенняv Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року.

Посилаючись на те, що вказаними рішеннями сільської ради порушені його законні права землекористувача та права на набуття земельної ділянки у приватну власність, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати недійсними вищевказані рішення Малютянської сільської ради від 13 грудня 2010 року та від 09 березня 2002 року; скасувати реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру земельної ділянки площею 0,1641 га на ім`я ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,0277 га на і`мя ОСОБА_2; визнати витяг з Державного земельного кадастру, виданий ОСОБА_2 щодо вказаної земельної ділянки та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 14 вересня 2013 року про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від

11 грудня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним рішення II сесії VI скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 грудня 2010 року № 21/25 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого у АДРЕСА_2, гр. ОСОБА_3.».

Визнано недійсним рішення ХVІІІ сесії XXIII скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 9 березня 2002 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність» в частині надання безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Скасовано реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру на ім`я ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1641 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Скасовано реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру на ім`я ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3, видане 14 вересня 2013 року державним реєстратором Білоус Н.В. реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5885209 від 14 вересня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено (т.2, а.с.95-100).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційний суд всупереч вимогам ст.ст.212-214, 316 ЦПК України наявні в матеріалах справи докази належним чином не дослідив, не надав їм належної правової оцінки, не перевірив законність та обгрунтованність рішення суду, а обмежився доводами щодо неналежного позивача (т.2, а.с.132-134).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року замість померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до участі у справі залучено її правонаступника ОСОБА_4 ( т.2, а.с.185-186).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та враховуючи висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасоване рішення та, які відповідно до вимог ч.4 ст.338 ЦПК України є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваними рішеннями Малютянської сільської ради від 13 грудня 2010 року та від 09 березня 2002 року, документами щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, внесення кадастрових номерів в Державний земельний кадастр та видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 вересня 2013 року про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, порушені законні права позивача ОСОБА_5, як землекористувача, та права на набуття ним земельної ділянки у приватну власність.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,12 га. Вказаний будинок перейшов у власність ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1993 року, укладеного з ОСОБА_6, яка набула право власності на вказаний будинок у порядку спадкування після померлої ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 жовтня 1993 року (т.1, а.с.14).

У погосподарській книзі та земельно-кадастровій книзі Малютянської сільської ради містяться записи про те, що за належним попередньому власнику ОСОБА_8 будинком рахувалась земельна ділянка площею 0,14 га, а після 1990 року 0,12 га (т.1, а.с.15-17).

Згідно записів в земельно-кадастровій книзі за ОСОБА_5 рахується земельна ділянка площею 0,12 га (т.1, а.с.18-19).

Крім того, встановлено, що рішенням VII сесії ХХІV скликання Малютянської сільської ради від 12 липня 2003 року ОСОБА_5 було надано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 0,12 га. Рішенням ІV сесії VІ скликання Малютянської сільської ради від 19 лютого 2011 року № 41/79 йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за вищевказаною адресою орієнтовною площею 0,12 га.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчувалось записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських рад.

Згідно з пунктом 5 (абз.3) постанови Верховної Ради УРСР від 18 грудня 1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 5 травня 1993 року № 3180-ХІІ) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

У п.п «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства під час розгляду цивільних справ» (в редакції від 10 березня 2002 року № 2), судам роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оскільки ОСОБА_5 набув право власності на жилий будинок відповідно до договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1993 року, тобто на час дії вказаних правових норм, до нього перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 набула право власності на жилий будинок по АДРЕСА_2 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 24 вересня 2010 року, в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_9, якому належав цей будинок (т.1, а.с.24).

У земельно-шнуровій книзі Малютянської сільської ради міститься запис про те, що за будинком АДРЕСА_2 рахувалась земельна ділянка площею 0,10 га (т.1, а.с.18-19).

Рішенням ІІ сесії VІ скликання Малютянської сільської ради від 13 грудня 2010 року № 21/25 ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого у АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,19 га (т.1, а.с.28).

Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_2 Києво-Святошинського району Київської області, розробленої Києво-Святошинським районним відділом Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України згідно договору від 25 січня 2011 року і прийнятої замовником 26 січня 2011 року, загальна площа земельної ділянки становить 0,1641 га (т.1, а.с.32-55).

02 лютого 2011 року Управлінням Держкомзему України у Києво-Святошинському районі Київської області земельній ділянці площею 0,1641 га по АДРЕСА_2 присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1 (т.1, а.с.49).

Згідно з актом встановлення та погодження на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків землевласнику від 26 січня 2011 року, даний акт не підписаний позивачем ОСОБА_5, а також сільським головою с.Малютянка та спеціалістом - землевпорядником сільської ради (т.1, а.с.52).

Також по справі встановлено, що згідно з наказом по ВО «Кристал» від 8 лютого 1988 року №158 ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 0,02 га з присадибної ділянки ОСОБА_8, розташованої по АДРЕСА_1, а також даним земельно-шнурової книги та погосподарської книги Малютянської сільської ради, згідно яких за будинком ОСОБА_10 рахувалась земельна ділянка площею 0,02 га (т.1, а.с.15-17, 61).

Вказані обставини встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2011 року (т.1, а.с.63-69). Тому ці обставин відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно з договором дарування від 04 січня 2002 року ОСОБА_10 подарував відповідачу по справі ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 10 листопада 1994 року виконавчим комітетом Малютянської сільської ради (т.1, а.с.62).

Рішенням ХVІІІ сесії XXIII скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 9 березня 2002 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_2 надано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 (т.1, а.с.59-60).

Як вбачається з матеріалів технічної документації із землеустрою про встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розробленої 29 червня 2013 року виробничим кооперативом «Укрземпроект» на замовлення ОСОБА_2, 05 вересня 2012 року земельній ділянці загальною площею 0,0227 га по АДРЕСА_2 присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_4 (т.1, а.с.229-247; т.2, а.с.68-84).

З наявного в матеріалах технічної документації акту на зберігання межових знаків та встановлення і погодження меж землекористування по АДРЕСА_2 від 07 грудня 2002 року видно, що позивач ОСОБА_5 підписав даний акт і ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі земельної ділянки не виявлено. Даний акт підписаний також суміжним землекористувачем ОСОБА_11, головою Малютянської сільської ради та землевпорядником цієї ж ради (т.1, а.с.238; т.2, а.с.73).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 11 липня 2013 року Управлінням Держземагенства у Києво - Святошинському районі здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,0277 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1, а.с.182).

14 вересня 2014 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0277 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (т.1, а.с.185).

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з положень ст.152 Земельного кодексу України та роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи вимоги позову, ОСОБА_5 послався на те, що рішенням Малютянської сільської ради від 13 грудня 2010 року про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,19 га та рішенням цієї ж сільської ради від 09 березня 2002 року про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,277 га по АДРЕСА_2, порушено його право користування та набуття у власність земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що на момент набуття позивачем права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,12 га, яка розташована під будинком та перейшла в користування позивача, була виділена у встановленому законом порядку в натурі (на місцевості).

Належних та допустимих доказів щодо меж та конфігурації вказаної земельної ділянки позивач відповідно до ст.ст. 57, 59, 60 ЦПК України суду не надав.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що згідно даних зведеного акту (кадастрового плану земельної ділянки) площа земельної ділянки позивача зменшена з 0,12 га до 0,09 га, а площа земельних ділянок суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 збільшилася, а саме, площа земельної ділянки ОСОБА_3 збільшена на 0,07 га, а площа земельної ділянки ОСОБА_2 - на 0,01 га, то вони є безпідставними, оскільки вказаний кадастровий план земельної ділянки складений по фактичному користуванню земельними ділянками позивачем та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (т.1, а.с.215; т.2, а.с.46, 58).

Крім того, судом не враховано, що вказаний кадастровий план земельної ділянки не є належним доказом, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів: дати його складання, підписів заінтересованих осіб, печатки товариства та відсутня ліцензія товариства на проведення робіт із землеустрою.

Не заслуговують на увагу також посилання апелянта на зведений план земельних ділянок, який складений ТОВ «Інститут землеустрою «Право на землю», як на підставу порушення його права на земельну ділянку з боку відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, оскільки, по-перше, вказаний зведений план земельних ділянок не був наданий позивачем до суду першої інстанції, а відтак не був предметом дослідження у суді першої інстанції, а по-друге, у даному зведеному плані зазначені межі земельної ділянки позивача, які вказані ним особисто (т.2, а.с.65).

Також колегія суддів враховує, що згідно з актом на зберігання межових знаків та встановлення і погодження меж землекористування по АДРЕСА_2 від 07 грудня 2002 року, який міститься в матеріалах технічної документації із землеустрою про встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розробленої 29 червня 2013 року виробничим кооперативом «Укрземпроект» на замовлення ОСОБА_2, позивач ОСОБА_5 підписав даний акт і ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі земельної ділянки не виявлено. Даний акт також підписаний суміжним землекористувачем ОСОБА_11, головою Малютянської сільської ради та землевпорядником цієї ж ради (т.1, а.с.238; т.2, а.с.73).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_5, оскільки позивач не довів обставин щодо порушення його права користування та набуття у власність земельної ділянки площею 0,12 га.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_5 з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., а ОСОБА_3 - сплатила судовий збір у розміру 114 грн. 70 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в позові ОСОБА_5 відмовляє, тому з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., а на користь ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4 - судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3,правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_5 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, скасування реєстрації в базі даних Державного земельного кадастру, визнання недійсним витягу з Державного земельного кадастру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді