АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/2952/15-ц Головуючий суддя І інстанції Срокіна І.І.
Провадження № 22-ц/790/6002/15 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про спадкове право
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа - П»ята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила встановити факт проживання її і ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 16.04.1998 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, до дня смерті останнього, та визначити додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначала, що 23.10.1980 р. вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 і стала мешкати з ним за адресою: АДРЕСА_1. 24.04.1990 р. розірвала з ним шлюб. Згодом, у 1987 р. вони помирилися і продовжили проживати у зазначеній вище квартирі однією сім»єю, вести спільний побут, мати взаємні права та обовязки, але більше не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

26.05.1989 р., ще під час її перебування з ОСОБА_3 у шлюбі, останній та її син від першого шлюбу - ОСОБА_4, приватизували вищезазначене житлове приміщення на праві спільної сумісної власності. Вона не брала участі в приватизації, оскільки на момент приватизації і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі, на частину однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За життя заповіт ним не було складено.

19.03.2015 р. позивачка звернулася до 5 ХДНК із заявою про роз»яснення порядку оформлення спадщини, прийняття спадщини, на що їй було повідомлено, що заведено спадкову справу, але відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні підстави закликати її як спадкоємця.

Зазначає, що вона хворіла і не могла вийти з дому, а її заява про прийняття спадщини від 19.03.2015 р. розцінена як заява про роз»яснення порядку оформлення спадщини, з метою виключення правових непорозумінь при оформленні свідоцтва права на спадщину.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 16.04.1998 р. по. ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, до дня смерті ОСОБА_3 У задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про зміну вказаного рішення суду першої інстанції. У частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Харківської міської ради ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з 16 квітня 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, районний суд виходив із того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство. (а.с. 10).

Судова колегія погоджується з такими висновками суду за таких підстав.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23 жовтня 1980 року по 24.04.1990 р. (а.с. 7).

26.05.1999 р. на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (сину позивача від першого шлюбу) видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Із відповіді в.о. Головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24 від 08.06.2015 р. вбачається, що амбулаторна картка на ім.»я ОСОБА_2 зареєстрована в поліклініці за адресою: АДРЕСА_1, з 12.07.2004 р. (а.с. 45).

Із акту від 06 лютого 2015 року вбачається, що з 1998 року позивачка проживала разом із ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с. 11)

Свідок ОСОБА_6, підписуючи акт від 06. 02. 2015 року в суді першої інстанції не заперечувала проти його змісту, зокрема проживання позивачки за зазначеною адресою з 1998 року.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зазначили, що знають ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як таких, що проживали у квартирі АДРЕСА_1 як одна родина, вони вели спільне господарство, піклувалися один за одного.

У відповідності до ст.259 ЦПК України, предметом доказування у цій категорії справ є відомості про факт, що має юридичне значення, а також мета встановлення такого факту.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, районний суд обґрунтовано задовольнив позов у цій частині.

Харківською міською радою не спростовані висновки районного суду і не надані докази, відповідно до ст. 60 ЦПК України на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Рішення суду у частині відмови у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом підлягає скасуванню за таких підстав.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із відповіді 5 ХДНК від 19.03.2015 р. щодо реєстрації заяви та роз»яснення порядку оформлення спадщини вбачається, що в матеріалах спадкової справи наявна інформаційна довідка зі спадкового реєстру, згідно якої від імені ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався. Також відсутні документи, які підтверджують наявність підстави закликання ОСОБА_2 як спадкоємця за законом будь-якої черги після смерті ОСОБА_3 Запропоновано звернутися до суду за місцем відкриття спадщини та за місцезнаходженням нерухомого майна, що включене до складу спадщини після померлого ОСОБА_3 з позовом про встановлення факту родинних відносин (а.с. 6).

Отже, ОСОБА_2 набула право на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після того, як довела своє право на спадкування в порядку ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини.

Судова колегія вважає, що позивачка, звертаючись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, вважала, що нею фактично була прийнята спадщина і порядок і строк для прийняття спадщини не пропущено.

Після отримання відповіді з П»ятої Харківської державної нотаріальної контори вона звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Вказані обставини визнані судовою колегією поважними і позивачці надається додатковий строк - один місяць для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року - змінити.

У частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, рішення суду скасувати.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк - один місяць для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: