Справа № 209/3565/15-ц
Провадження № 2/209/1616/15
РІШЕННЯ

іменем України

"10" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що 04 березня 1998 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,2 кв., який був зареєстрований на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі за № 390. 05 березня 1998 року вищезазначений договір був зареєстрований в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації із внесенням відомостей про власників в реєстрову книгу № 120 за реєстровим № 21138. На час укладення договору купівлі продажу позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04 жовтня 2014 року, таким чином сторони є співвласниками вищезазначеної квартири в рівних частках. На даний момент позивачі бажають розпорядитися своєю власністю, але не може цього зробити, оскільки договір у відповідності із законом не посвідчений нотаріально. Позивачі просять визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна квартири, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., розташованої за адресою : АДРЕСА_2, що був укладений 04 березня 1998 року та зареєстрований Дніпродзержинською філією Придніпровської товарної біржі за № 390; визнати за позивачами право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири, що є підставою для реєстрації права власності в органах державної реєстрації .

Позивачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі, а саме через регіональне видання - газету «Вісті Придніпровя» та урядову газету «Урядовий кур'єр». Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, про що є поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомила, будь - яких заяв про відкладення розгляду справи суду не надала. Відповідно до ч.9 ст. 74 з опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідачі причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить суд слухати справу у судовому засіданні за його відсутності, позов визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд слухати справу у судовому засіданні за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Придніпровська товарна біржа в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що є поштове повідомлення, будь- яких заяв про відкладення розгляду справи суду не надав.

Виходячи з обєму наданих до суду матеріалів, згідно яких можна встановити правовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі, згідно вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Судом досліджені докази по справі:

- досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні;

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Згідно до ст.657 ЦК договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку( квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 15 Закону України « Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», який до введення в дію ЦК України від 16 січня 2003 року, регулював порядок застосування ст. 47, ч.2 ЦК України від 1963 року, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені в законі обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсним угод на підставі ч.2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків...

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

04 березня 1998 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,2 кв., який був зареєстрований на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі за № 390. 05 березня 1998 року вищезазначений договір був зареєстрований в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації із внесенням відомостей про власників в реєстрову книгу № 120 за реєстровим № 21138. На час укладення договору купівлі продажу позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04 жовтня 2014 року, таким чином сторони є співвласниками вищезазначеної квартири в рівних частках. Сторони не ухились від нотаріального посвідчення договору, але через запевнення представника товарної біржі про необов'язковість його нотаріального посвідчення, сторони не наполягали на ньому. Таким чином нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі сторін. На даний момент позивачі бажають розпорядитися своєю власністю, але не може цього зробити, оскільки договір у відповідності із законом не посвідчений нотаріально. Під час укладання договору сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, тобто позивач сплатив за майно грошові кошти в розмірі 23046,00 гривень, які отримали відповідачі, тобто укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна не є ані фіктивним, ані уявним, внаслідок його виконання кожна із сторін досягла тієї мети, яку вона повязувала з укладанням договору, тобто ця угода була реально виконана.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на нерухоме майно в звязку з тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна 04 березня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі позивачі не знали і не могли знати про обовязковість нотаріального посвідчення договору, а також враховуючи той факт, що текст договору купівлі-продажу не містив вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення угоди, вважали правомірним набуття ними права власності на квартиру. Сторонами виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зараз позивачі не мають можливості скористатися правом власності на нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Є необхідність визнання договору купівлі-продажу дійсним. Є підстави для задоволення позову в цій частині. Вимоги позивачів, щодо визнання за ними права власності на 1/2 частину нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно п.27 постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22 червня 2011року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; рішення суду,що набрало законної сили,щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, визнавши договір купівлі продажу квартири дійсним, необхідність визнання за позивачами права власності на квартиру відсутня.

Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються:

- копія паспортів та ідентифікаційних номерів /а.с.9-11,12,13,14-16,17/, згідно яких підтверджується особа та місце реєстрація сторін по справі;

- копія свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу /а.с.19,20/, згідно якого підтверджується, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі на момент укладення договору купівлі продажу квартири;

- копією технічного паспорту /а.с.21-23/, згідно якого підтверджується технічна характеристика спірної квартири;

- копією договору купівлі - продажу /а.с.24/,згідно якого підтверджується факт придбання квартири позивачем та реєстрація договору на біржі;

- особовий рахунок /а.с.25/, згідно якого підтверджується ведення особового рахунку за позивачами з березня 1998 року;

- звіт про оцінку майна /а.с.28-46/, згідно якого підтверджується оціночна вартість спірного майна;

- запит ЦАС /а.с.49-52/, згідно якого підтверджується місце реєстрації відповідачів по справі.

На підставі ч. 2 ст.47ЦК України в редакції 1963 року, ст. 220, 317,319,328,334,638,657 ЦК України та ст.15 Закону України « Про товарну біржу», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», п.27 постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22 червня 2011року, керуючись ст. 8, 10, 59, 60, 88, 213-215, 218, ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на нерухоме майно продажу складу дійсним, про визнання права власності на нерухомість задовольнити частково.

Визнати договір купівлі продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,2 кв., що був укладений 04 березня 1998 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2, який був зареєстрований Дніпродзержинською філією Придніпровської товарної біржі за № 390 дійсним.

В іншій частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений позивачами судовий збір в розмірі 177 гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений позивачами судовий збір в розмірі 177 гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений позивачами судовий збір в розмірі 177 гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений позивачами судовий збір в розмірі 177 гривень 25 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая