АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7667/15 Справа № 199/3959/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного підприємства «Технопорт» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Технопорт», фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договору про надання послуг та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Технопорт» (далі - ПП «Технопорт»), фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3В.) про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договору про надання послуг та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 16 лютого 2015 року між ним та сервісним центром ПП «Технопорт» був укладений публічний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону НТС One mini 2.

Вказував на те, що 27 лютого 2015 року, згідно товарного чеку, ним була сплачена вартість послуг з ремонту вказаного телефону ФОП ОСОБА_3 в розмірі 3.045 грн.

Зазначав, що граничний строк проведення ремонтних робіт договором встановлений 60 днів за наявності потреби замовлення запасних частин у виробника, який знаходиться за кордоном.

У звязку із порушенням умов договору про надання послуг щодо строків проведення ремонтних робіт, письмовою заявою від 28 квітня 2015 року позивач надав відповідачам триденний термін на усунення вказаних недоліків та закінчення ремонту.

Посилаючись на те, що фактично ремонт склав 91 день замість встановлених договором 60 днів, тобто термін прострочення виконання зобовязання становить 31 день, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів 2.831 грн.85 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 800 грн. у рахунок відшкодування понесених ним витрати на правову допомогу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПП «Технопорт» пеню за прострочення виконання договору про надання послуг в розмірі 2.831 грн.85 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ПП «Технопорт» ставить питання про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року в частині задоволення позову та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Так, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 16 лютого 2015 року між позивачем та сервісним центром ПП «Технопорт» був укладений публічний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону НТС One mini 2.

Відповідно до квитанції №ДС-6 від 16 лютого 2015 року, яка містить акт приймання товару на експертизу, сторони підтвердили, що телефон прийнятий на експертизу з подальшим виконанням тестування, діагностики та ремонту товару (а.с.4).

27 лютого 2015 року позивачем була сплачена вартість послуг з ремонту вказаного телефону в розмірі 3.045 грн. (а.с.5)

В п.7 квитанції №ДС-6 зазначено, що термін ремонту може складати до 60 днів у випадку замовлення запасних частин у виробника, який знаходиться за кордоном.

28 квітня 2015 року позивачем до сервісного центру «Технопорт» була направлена заява щодо завершення проведення ремонтних робіт, а також сплати пені (а.с.6).

18 травня 2015 року ОСОБА_2 отримав письмову відмову від ПП «Технопорт» щодо сплати неустойки з мотивів того, що він не є безпосередній виконавцем ремонтних робіт.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача ПП «Технопорт» пені за прострочення виконання зобовязання та витрат, понесених позивачем на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач ? фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Як зазначено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», з наступними змінами та доповненнями, №5 від 12 квітня 1996 року, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

За п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк на ремонт до 60 днів це строк, який визначений лише на гарантійний ремонт, а отже не розповсюджується на платний ремонт, колегія суддів до уваги не приймає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Технопорт» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_4