УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 24 грудня 2014 року керуючи автомобілем марки «ШЕВРОЛЕ АВЕО» д/н НОМЕР_1 по пр. Г.Ватутіна в напрямку бул. Перова в м. Києві з ним зіткнувся автомобіль марки «ОПЕЛЬ ВЕКТРА» д/н НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_2 27 січня 2015 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень, та повна вартість відшкодування ремонту з ПДВ складає 14 418 грн. На момент скоєння ДТП відповідальність транспортного засобу відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу № АІ/243060. Під час ДТП позивач зазнав душевного болю та страждань. Просить суд стягнути з відповідача завданих матеріальних збитків у розмірі 12 359,59 грн, окремо ПДВ у розмірі 2 059, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., вартість експертної оцінки транспортного засобу у розмірі 1 000 грн., та судові витрати в розмірі 487,20 грн., витрати на надання правової допомоги у розмірі 1 500 грн., а всього стягнути 22 405,20 грн.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 6 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів.

01 листопада 2011 року набрав законної чинності Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про забезпечення позову або доказів оплаті підлягає судовий збір в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2015 року становить 1218 грн. 00 коп.

Тому за подачу заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

До заяви про забезпечення позову заявником не додано квитанцію про оплату судового збору.

Згідно з положеннями, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявникові, про що відповідну постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.151-152, ч.8 ст.153, ст.ст.210,293 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду із заявою про забезпечення позову після усунення недоліків заяви.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна