Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1345/15 Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Осоцького І.І.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що з 30.06.1993 року працював директором державної організації "Комбінат "Зірка".

06 квітня 2009 року наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 116-к він був звільнений з посади директора ДО "Комбінат "Зірка" на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки цей наказ був виданий в той час, коли позивач перебував на лікуванні, то після надання листків непрацездатності до Державного комітету України з державного матеріального резерву, його керівництво 16 червня 2009 року видало новий наказ № 176-к "Про внесення змін до наказу від 06.04.2009р. № 116-к", яким змінено п. 1 попереднього наказу, а саме, дата звільнення була змінена з 06 квітня на 16 червня 2009р.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2009 року позов ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2009 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині поновлення на роботі рішення суду залишено без змін.

Рішення суду про поновлення на роботі до теперішнього часу не виконано.

З моменту набуття чинності рішенням про поновлення його на роботі позивачнеодноразово звертався до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.

В черговий раз, заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2013р., яке набуло чинності 09.01.2014р., його позов був задоволений та стягнуто з Державного агентства резерву України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 24.01.2013р. по 31.10.2013р. включно у сумі 35 832 грн. 38 коп.

Середній заробіток позивача складав 185,66 грн., що встановлено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2009 року, з 01.11.2013 року по 15.09.2014 минуло 217 робочих днів, тому відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за затримку виконання рішення суду в сумі 40 288 грн. 22 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з Державного агентства резерву України на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 40 288,22 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 40 288,22 грн.

Стягнуто з Державного агентства резерву України в дохід держави судовий збір в розмірі 402,88 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Державне агентство резерву України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка про одержання судової повістки). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши факт затримки відповідачем виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі, визнав його право на оплату вимушеного прогулу. Зазначений висновок ґрунтується на матеріалах справи й вимогах закону - ст. 236 КЗпП України, у рішенні викладені обґрунтування висновку у відповідності до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Питання виконання рішень суду про поновлення на роботі та відповідальності за невиконання таких рішень врегульовані cт. 76 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2009 року позов ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено.

Визнано незаконними накази Державного комітету України з державного матеріального резерву від 06.04.09р. № 116-к та від 16.06.09р. № 176-к та поновлено ОСОБА_3 на посаді директора державної організації "Комбінат "Зірка" Державного комітету України з державного матеріального резерву.

Стягнуто з Державного комітету України з державного матеріального резерву на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.09р. по 26.08.09р. в сумі 12 805 грн. (а.с. 4-5).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2009 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2009 року змінено в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Державного комітету України з Державного матеріального резерву на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу 1 034 грн. 33 коп.

В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 6-7).

Судом встановлено, що рішення суду, яке набрало законної сили, в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 не виконано.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2013р., яке набуло чинності 09.01.2014р., було стягнуто з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 24.01.2013р. по 31.10.2013р. включно у сумі 35 832 грн. 38 коп. (а.с. 8).

Відповідач вмотивовує відмову у виконанні рішення суду змінами, які відбулися на ДО "Комбінат "Зірка", зазначає, що Держрезерв не має можливості поновити ОСОБА_3 на посаді директора ДО "Комбінат "Зірка", оскільки така посада в штатному розписі комбінату не передбачена, згідно нового штатного розпису керівником ДО "Комбінат "Зірка" є генеральний директор.

Однак ці доводи судом правильно не прийняті до уваги. Після визнання звільнення незаконним відновлюється дія незаконно розірваного трудового договору і робітник поновлюється на попередній роботі, тобто на роботі за трудовим договором (ст. 21 КЗпП) . В подальшому питання щодо трудового договору з ОСОБА_3 має вирішуватися відповідачем у відповідності до вимог трудового законодавства.

Крім того, згідно роз'яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Судове рішення, яке набрало законної сили є обов'язковим до виконання на всій території України, а його невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 14 ЦПК України ).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним невиконання відповідачем судового рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнув на користь позивача середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі з 01.11.2013р. по 15.09.2014р. в сумі 40 288 грн. 22 коп. на підставі ст. 236 КЗпП України.

Посилання апелянта на те, що судом неповно з'ясовані фактичні обставини справи, не перевірено, які доходи отримав позивач за спірний період часу, не являються підставою для скасування судового рішення. Доказів на підтвердження факту отримання позивачем будь-яких доходів протягом вказаного періоду відповідач суду першої інстанції не надав. У відповідь на запит суду, який задовольнив клопотання представника відповідача про витребування відповідних доказів, з ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя надійшла відповідь, що позивач не був працевлаштований протягом І-ІІ кв. 2014р., інформація про доходи/працевлаштування за ІІІ кв. 2014р. відсутня (а.с. 28, 29, 36, 37).

За доводами апеляційної скарги представник відповідача підтвердив, що і на даний час рішення суду не виконано. Посилання апелянта на те, що відповідачем у справі має бути ДО "Комбінат "Зірка" не приймаються колегією судів з наступних підстав.

За довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - Державного агентства резерву України, останнє є правонаступником Державного комітету України з державного матеріального резерву на підставі Указу Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади".

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначалося вище, за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2009 року відповідачем у справі є Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступником якого є Державне агентство резерву України, та саме його зобов'язано поновити на роботі ОСОБА_3 та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Твердження апелянта про те, що заробітна плата позивачу до дати звільнення оплачувалася з фонду оплати праці ДО "Комбінат "Зірка", а отже роботодавцем є саме ДО "Комбінат "Зірка", а тому належним відповідачем є Державна організація "Комбінат "Зірка" є безпідставними, оскільки контракт укладався та переукладався саме з відповідачем.

Посилання апелянта на те, що вина відповідача у затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі відсутня, внаслідок чого він не повинен нести відповідальності, у даному випадку щодо сплати середнього заробітку, є необґрунтованими, оскільки Законом визначено обов'язок, а не право виконати рішення суду, яке звернуто до негайного виконання. Про бажання позивача бути поновленим на роботі свідчить його звернення, тому, в даному випадку, відсутні будь-які поважні причини, які б унеможливлювали виконати рішення суду добровільно.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, судом прийнято рішення у відповідності до вимог ст. 236 КЗпП України, розрахунок середнього заробітку за затримку виконання рішення суду проведено вірно, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: