АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: заявника ОСОБА_2

зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2 в її інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 зацікавлені особи: ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту належності до німецької національності, -

Справа №756/10017/2015
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/14751/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 із заявою про встановлення факту належності до німецької національності.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що по материнській лінії її сім'я походить від етнічних німців, однак вона рахувалася по національності батька, як українка.

З метою відновлення національність, встановлення національної приналежності та підтвердження німецького походження, що необхідно для зміни громадянства на німецьке, ОСОБА_2 просила встановити юридичний факт того, що вона та її неповнолітній син ОСОБА_4 за національністю є німцями.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року провадження у справі за заявою ОСОБА_2 в її інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, заінтересовані особи ОСОБА_3, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту належності до німецької національності закрито.

Не погоджуючись постановленою ухвалою, ОСОБА_2, яка діє в своїх інт ересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася до суду за апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для розгляду її по суті посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм діючого законодавства.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_6 та зацікавлена особа ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник ВДРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.49), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 20 липня 1965 року Червонопартизанським міським РАЦС Луганської області, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю українець, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю німка, уклали 20 грудня 1965 року шлюб, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 21 лютого 1973 року Червонопартизанською міською радою Ворошиловградської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася ОСОБА_2, батьками якої записані ОСОБА_7, за національністю українець, та ОСОБА_10, за національністю німка (а.с. 7).

Відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_4, 15 лютого 1997 року виконавчим комітетом Червонопартизанської міської ради м. Свердловська Луганської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_3 (а.с. 8).

Як убачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 10 грудня 1997 року виконавчим комітетом Червонопартизанської міської ради Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_4, батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона має намір на підставі рішення суду щодо належності її та її сина ОСОБА_4 до німецької національності вирішити питання про внесення змін (доповнень) до акту цивільного стану про своє народження, який засвідчить їх німецьке походження. Це, в свою чергу, надасть можливість заявниці у подальшому змінити громадянство.

Як убачається зі змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності - в переліку відсутні.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції

Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793.

Згідно з п. 1.1 зазначених Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Отже, чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Виходячи з вищевикладеного, суд дав належну оцінку обставинам справи, порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: