печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8525/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Котко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що 17.10.1979 року було прийнято на роботу до ПАТ «"Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" на посаду головного фахівця технічного відділу , з вересня 2014р. не виплачується заробітна плата Станом на 3.12.2014 року позивачу не виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 23866,05 грн., тому просить стягнути заробітну плату по 1.06.2015р. в розмірі 48665,19 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений.

Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з позивач з 17.10.1979 року працює у ПАТ «"Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" на посаді головного фахівця технічного відділу.

Згідно довідки від 3.12.2014р. заборгованість по заробітній платі станом на 3.12.2014р. становить 23866,05грн. (а.с.6)

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 22 цього ж закону, суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 закону, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Розрахунки надані позивачем є вірними, а тому можуть бути використані судом при вирішенні даної справи по суті та встановлено , що заборгованість по 1.06.2015р. становить 48665,19 грн. з розрахунку середньомісячної зарплати в розмірі 4133,19грн.

Відповідачем не надано суду доказів на заперечення суми заборгованості.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 48665,19 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача на оплату праці відповідач, заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань від неможливості отримати зароблені кошти, і як наслідок, неможливості утримувати сім»ю, сплатити комунальні послуги.

При цьому, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу в сумі 10 000 грн. значно завищений і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 800,00 грн.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 729,25 грн. ( 486,65+ 243,60 )

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.47, 115 КЗпП України, ст.ст. 10. 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" про стягнення заборгованості по заробітній платі, -задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 48665,19 грн. , моральну шкоду в розмірі 800 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український зональних науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" на користь держави судовий збір в розмірі 729,25 грн. грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя Остапчук Т.В.