Справа № 466/543/14 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/2128/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Бохонко Е. Р.

З участю представника ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека №39 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека №39 про дострокове стягнення кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Достроково стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно в користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль за кредитним договором № 014/0384/74/51553 від 31.08.2007 року 82 161,79 доларів США (1067131,30 грн.) - заборгованість по кредиту, 4427,81 доларів США (96473,66 грн.) заборгованість по відсотках, 1529,26 доларів США (19862,34 грн.) - пеня, а всього 91 118,86 доларів США (1183467,30 грн.).

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 31.08.2007 року №5745, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7,- приміщення аптеки за адресою м. Львів, вул. Варшавська,46, загальною площею 109,4 кв. м., що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Аптека №39 з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль за кредитним договором № 014/0384/74/51553 від 31.08.2007 року в розмірі 91 118,86 доларів США (1183467,30 грн.) шляхом реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому ЗУ Про виконавче провадження.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю Аптека №39 солідарно в користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль 3654,00грн. судового збору.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,Товариство з обмеженою відповідальністю Аптека №39 в особі представника ОСОБА_8

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають рішення незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджують, що судом під час ухвалення рішення не були враховані суми по сплаті відсотків за користування кредитом внесеної позичальником та її співвідношення до суми заборгованості по тілу кредиту; динаміку виконання зобов»язання позичальником відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту, що свідчить про добросовісність позичальника, обставин пов»язаних з загальноекономічними чинниками, результатом яких настала зміна курсу валюти щодо національної грошової одиниці. Суд не взяв до уваги, що курс долара щодо національної валюти суттєво змінився, що свідчить про неповне з»ясування обставин справи судом. Просять рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі по справі та їх представники на неодноразові виклики до суду не з»явилися, тому відповідно до ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 31.08.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_9 було укладено Кредитний договір №014/0384/74/51553 згідно якого позивачем надано відповідачу кредит в розмірі 84 000,00 доларів США. Дата остаточного повернення кредиту 31 серпня 2027 року.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов»язався сплачувати кредит відповідно до наданого йому графіку повернення кредиту із сплатою тіла кредиту, відсотків до дати остаточного повернення кредиту 31.08.2027 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно п.5.5;п.6.5 Кредитного договору № 3384/74/51553 від 31.08.2007 року та Додаткової угоди відповідач-1 ОСОБА_9 зобов»язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків відповідно до укладеного графіку погашення кредиту.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.612 ч.1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

З наявного у матеріалах справи розрахунку, якому суд першої інстанції дав вірну оцінку вбачається, що відповідачем-1 ОСОБА_9 неналежно виконуються умови Кредитного договору, а саме несвоєчасно повертається кредит та відсотки за користування, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредиту.

Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути кредит частинами (із розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що судом правомірно задоволено позовні вимоги Банку щодо дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Частиною 2 статті 533 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день продажу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами.

Так як Банком надано кредит відповідачу-1 ОСОБА_9 в доларах США та встановлений графік повернення такого кредиту в доларах США , відтак, зміна офіційного курсу валюти до національної грошової одиниці не може бути підставою для відмови в стягненні заборгованості за кредитним договором.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_2 не мав права надавати кредит в іноземній валюті заперечується банківською ліцензією №10 від 11.10.2006 року та дозволом №10-4 від 11.10.2006 року, видані Національним Банком України позивачу ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» на здійснення операцій з валютними цінностями ( а.с.167-169).

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, п.10,11 передбачено, що згідно із статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність) банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу 11 Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-У1 «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті ( пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Судом належно встановлено, що в забезпечення виконання зобов»язань по договору кредиту від 31.08.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ТзОВ»Аптека-39» укладено договір іпотеки, згідно з яким було передано приміщення аптеки заг.площею 109,4 кв.м, яке знаходиться за адресою м.Львів вул.Варшавська,46.

Згідно з ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановляючи рішення про задоволення позову у цій частині позовних вимог, суд виходив із умов договору іпотеки нерухомого майна, якими передбачено право позивача у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобов»язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до умов договору іпотеки позивач також набуває право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання- звернути стягнення на предмет іптеки, а відтак суд підставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до статті 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приписами статті 308 ЦПК України зазначено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №39» в і д х и л и т и .

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Ю.Р.Мікуш

Судді : А.В.Ніткевич

ОСОБА_11