Справа № 598/290/15-ц
провадження № 2/598/182/2015
РІШЕННЯ

іменем України

"04" листопада 2015 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарях Пилипчук Х.М., Демчук О.М.,

ОСОБА_2

за участі: позивачки ОСОБА_3

її представника - адвоката ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

його представника - адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника органу опіки

та піклування ОСОБА_8

прокурора Дядишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей та їх відібрання,-

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання та відібрання народжених у їхньому шлюбі дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що внаслідок систематичних сварок між сторонами по справі вони припинили шлюбні стосунки, а вона разом із малолітніми дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, змушена була переїхати на постійне місце проживання в житловий будинок своєї матері ОСОБА_10, який розташований по вул. Почаївській, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області.

24.11.2014 року відповідач не пояснивши їй причину своїх дій безпідставно забрав від неї дітей та не повертає їх.

На теперішній час діти проживають разом із відповідачем у житловому будинку його батьків, який розташований по вул. Гора, 86 с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області.

Дочка ОСОБА_3 навчається у четвертому класі Старовишнівецької ЗОШ, а син ОСОБА_9 відвідує Стровишнівецький дитячий садок.

Відповідач забравши у неї дітей чинить їй першкоди у спілкуванні з ними, не дає їй забирати дітей відповідно із школи та дитячого садка, не допускає її до житлового будинку де він проживає разом із дітьми, налаштовує дітей проти неї.

Позивачка також вказує, що з часу народження дітей вона разом із ними та відповідачем проживали у житловому будинку батьків відповідача.

Проте, основний тягар з моменту народження дітей по їх догляду та вихованню лежав на ній.

Вона як матір дбає про матеріальне забезпечення дітей, про їх духовний та інтелектуальний розвиток, діти завжди були прихильними до неї.

Після розлучення дітей з нею останні стали дратівливими, неспокійними, боязливими при спілкуванні та часто плачуть.

В суді позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач та його представник позов не визнали пославшись при цьому на те, що діти перебуваючи з відповідачем забезпечені необхідними для проживання та нормального розвитку умовами, виявляють до батька більшу прихильність ніж до матері.

Представник органу опіки та піклування підтримавши висновок даного органу вказав на доцільність залишення дітей проживати разом із відповідачем.

Своє твердження обґрунтував прихильністю дітей до батька у звязку із тим, що вони звикли проживати у будинку де народились.

Прокурор вказав на необхідність задоволення позову, пославшись при цьому на те, що залишення дітей із матірю відповідатиме їхнім інтересам.

Проаналізувавши здобуті в суді докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до показів сторін та виданого 31.12.2004р. Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області свідоцтва про одруження серії І-ИД №096212 між сторонами було зареєстровано шлюб за актовим записом №24.

В даному шлюбі народились діти: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Це стверджується поясненнями сторін та виданими Старовишнівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області свідоцтвами про народження відповідно 20.12.2005 року серії І-ИД № 016164 та 27.03.2009 року серії І-ИД №093571.

Згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.06.2015р. шлюб сторін по справі розірвано.

Постійним місцем проживання дітей з часу їхнього народження було будинковолодіння матері відповідача ОСОБА_12, яке розташоване в с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області.

В даному житловому будинку вони проживали разом із батьками та ОСОБА_12

Це стверджується показами сторін, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10, виданою Старовишнівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області довідкою №1273 від 15.12.2014р.

Відповідно до показів сторін позивачка у звязку із неприязними стосунками з відповідачем та його матірю ОСОБА_12 в жовтні 2014р. разом із дітьми перейшла проживати в будинковолодіння своєї матері ОСОБА_10, що розташоване по вул. Почаївській, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області.

З пояснень сторін також вбачається, що при цьому відповідач не заперечував у приживанні дітей разом із позивачкою.

Підтримуючи свій позов позивачка в суді вказала, що відповідач в кінці листопада 2014 року забрав у неї дітей та перевіз їх до свого місця проживання.

Відповідач дану обставину в суді не оспорив і зокрема зазначив, що причиною того, що діти проживають разом із ним є забезпечення ним всім необхідним для їхнього належного розвитку, а також те, що вони звикли до проживання в умовах житла в якому вони перебувають з часу свого народження.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що їм відомо, що відповідач забрав дітей у позивачки і що вони зараз проживають з батьком.

Судом встановлено, що в житлових будинках кожного із сторін по справі створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей.

Це зокрема стверджується актами обстеження умов проживання сімї ОСОБА_3 за адресою вул. Почаївська, 50, смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області від 01.12.2014р., від 09.12.2014р., від 22.04.2015р. сімї ОСОБА_5 за адресою вул. Гора с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області від 09.12.2014р. та від 22.04.2015р. показами представника органу опіки та піклування, свідка ОСОБА_15

Позивачка працюючи палатною медичною сестрою Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні має стабільні доходи.

Це знайшло своє підтвердження виданими даним медичним закладом довідками №№ 16, 17 від 22.01.2015р. відповідно до яких позивачка за період з січня 2014 по грудень 2014р. отримала заробітну плату на загальну суму 25079, 76 грн.

Згідно виданої Збаразькою ЦРКЛ Тернопільської області довідки від 03.02.2015р. та особистої медичної книжки позивачки виданої за її місцем роботи остання є здоровою.

Відповідач працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_16

Це стверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 15.12.2014р. та виданою останнім довідкою за №3 від 25.03.2015р. відповідно до якої відповідач за період з грудня по лютий 2015р. отримав заробітну плату в загальному розмірі 4745,72 грн.

Згідно виданої Збаразькою ЦРКЛ довідки за №603 від 12.03.2015р. відповідач на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться.

Відповідно до характеристик сторін по справі останні за місцем праці та проживання характеризуються позитивно.

У відповідності із висновком служби у справах дітей Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області від 17.12.2014р. визначено доцільним малолітніх дітей сторін у справі залишити проживати разом із батьком ОСОБА_5

Підставами такого рішення стало те, що малолітні діти мають особливу прихильність до батька та висловили бажання проживати в його будинку в с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області.

Дані підстави доцільності залишення дітей разом із батьком також зазначені у висновку органу опіки та піклування затвердженого розпорядженням голови Збаразької РДА Тернопільської області №326-од від 22.12.2014р.

Проте, відповідно до складеної 09.12.2014р. сектором соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Збаразької РДА Тернопільської області довідки про бесіду з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_9, довідки практичного психолога методичного кабінету відділу освіти Збаразької РДА ОСОБА_17 від 18.12.2014р., комісійної довідки про бесіди щодо визначення місця проживання дітей від 17.12.2014р., витягу з протоколу №11 засідання Збаразької районної комісії з питань захисту прав дитини від 18.12.2014р. судом також встановлено, що в ході спілкування із дітьми останні виявили бажання проживати разом із обома батьками.

Це в суді ствердили представник органу опіки та піклування, свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Крім цього, в суді представник органу опіки та піклування вказав, що фактичною визначальною причиною прийняття даним органом рішення про доцільність залишення дітей разом із батьком стало те, що діти звикли проживати в будинку в якому вони живуть з часу свого народження.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що на теперішній час діти проживають з батьком.

Допитана в суді як свідок практичний психолог, методист відділу освіти Збаразької РДА ОСОБА_17 вказала, що при вирішенні питання місця проживання дітей орган опіки та піклування виходив з того, що діти звикли жити у сімї батька оскільки їм комфортно у його житлі.

Допитана в суді в якості свідка психолог ОСОБА_21 показала, що діти сторін по справі хочуть залишитись із батьком, однак це повязане із тим, що вони звикли проживати в його будинку і їм важко змінити обстановку.

Це також в суді ствердила допитана як свідок соціальний педагог ОСОБА_22

Згідно розпорядження голови Збаразької РДА Тернопільської області за №226-од від 21.07.2015р. позивачці було установлено години спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, кожного першого та третього тижня місяця в пятницю, суботу та неділю і кожного другого та четвертого тижня в понеділок, вівторок та середу без присутності батька з правом забирати дітей за місцем проживання матері.

Даним розпорядженням визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Збаразької РДА Тернопільської області від 29.01.2015р. № 32-од «Про встановлення ОСОБА_3 годин спілкування з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_9В.».

Позивачка в суді показала, що відповідач та його матір ОСОБА_12 всупереч вищезгаданому розпорядженню голови Збаразької РДА перешкоджають їй у спілкуванні з дітьми, а також зазначила, що з цього приводу вона зверталась із скаргою до опікунської ради Старовишнівецької сільської ради.

Факт такого звернення знайшов своє підтвердження скаргою від 10.08.2015р. та відповіддю з приводу неї Старовишнівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області на імя позивачки від 09.09.2015р.

Свідки ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 ствердили, що позивачка скаржилась їм на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні із дітьми.

Свідок ОСОБА_21 також пояснила, що після скарг позивачки було зафіксовано факт її недопущення до дітей та вплив відповідача та його матері на малолітніх дітей з приводу прийняття ними рішення щодо місця їхнього проживання з батьком.

Свідок ОСОБА_25 показала, що вона була очевидцем того як в приміщенні органу опіки та піклування відповідач не давав можливості позивачці спілкуватись з дітьми.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Проте, ні відповідач ні представник органу опіки та піклування який підтримав висновок даного органу про доцільність залишення дітей з відповідачем в суді не навели жодних підстав та не надали суду будь-яких доказів які б вказували на наявність виняткових обставин за яких малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матірю. Такі обставини відсутні і в висновку органу опіки та піклування.

Зазначені органом опіки та піклування причини розлучення дітей із матірю суд вважає не дають підстав рахувати що залишення дітей з матірю буде небезпечним для їх життя, здоровя і морального виховання.

Напроти, судом встановлено, що до відібрання відповідачем дітей позивачка піклувалась про їх належний фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувала дітей матеріально.

Поряд з показами позивачки це в суді ствердив і сам відповідач.

На підставі вищенаведених здобутих у справі доказів судом встановлено і те, що позивачка може забезпечити належне виховання, розвиток та матеріальне утримання дітей і в майбутньому.

Крім цього, суд вважає, що відповідач будучи батьком дитини та маючи абсолютне право, передбачене законом на виховання дітей, повинен повернути їх матері, оскільки після їхнього переселення до позивачки без її згоди змінив місце їх проживання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала.

Проте, з таким клопотанням позивачка та її представник до суду у встановленому Законом порядку не зверталась.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що за вищевказаних обставин норма закону, яка передбачає негайне виконання судових рішень при вирішенні даного спору не може бути застосована.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.19, 160, 161, 162, 171 СК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із матірю ОСОБА_3.

Малолітніх дітей ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, відібрати від батька ОСОБА_5 та повернути їх матері ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 243грн. 60коп. судових витрат повязаних із сплатою судового збору та 6000 грн. судових витрат повязаних із оплатою правової допомоги адвоката.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Ткаченко