Провадження № 2/161/4880/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 листопада 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Жаловаги Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

07.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Зазначає, що 01.10.2007 року була прийнята на роботу в ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» на посаду редактора відділу фотоілюстрації та інформації. У період ї роботи з червня 2014 року роботодавцем було припинено виплату належної їй заробітної плати. Вказана заробітна плата не була виплачена їй також в день звільнення. У звязку із тим, що відповідач не провів виплату заробітної плати, що призвело до її скрутного матеріального становища, унеможливило забезпечення нормального існування її та членів її сім'ї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану, вважає, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду. Просить стягнути із відповідача на свою користь заробітну плату за період з червня 2014 року по 10 вересня 2015 року у розмірі 36543 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1910,64 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 9604,98 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, подав заяву, якою просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши та оцінивши подані докази в сукупності, дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю з врахуванням наступного.

Як вбачається із копії трудової книжки, позивач ОСОБА_1 01.10.2007 року була прийнята відповідачем на роботу на посаду редактора відділу фотоілюстрації та інформації на підставі наказу № 100 від 01.10.2007 року (а.с.7).

10.09.2015 року позивач ОСОБА_1 була звільнення з посади редактора відділу фотоілюстрації та інформації ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» з підстав визначених ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 7 від 10.09.2015 року (а.с.7, 9).

Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідач у судове засідання не зявився, доказів виплати позивачу належних сум при звільненні не надавав, розрахунку позивача не спростував, а тому суд вважає, що останній відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується матеріалами справи і є обґрунтованим (а.с.4). Таким чином із відповідача ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату за період з червня 2014 року по 10 вересня 2015 року у розмірі 36543 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Так, як відповідачем не було проведено виплати сум при звільненні позивачу у строки визначені законодавством, суд вважає, що вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні у розмірі 1910,64 грн. є обґрунтованими.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема - заробітну плату.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 вказаного Закону).

Таким чином, суд вважає, що із відповідача у звязку із затримкою у виплаті заробітної плати більш ніж один місяць, слід стягнути компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 9604,98 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи, що відповідач не провів виплату заробітної плати, що призвело до скрутного матеріального становища позивача ОСОБА_3, унеможливило забезпечення нормального існування її та членів її сім'ї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану, суд вважає, що з ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» слід стягнути на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з червня 2014 року по 10 вересня 2015 року у розмірі 36543 (тридцять шість тисяч пятсот сорок три) гривні, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1910 (одна тисяча девятсот десять) гривень 64 копійки, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 9604 (девять тисяч шістсот чотири) гривні 98 копійок, моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 «Редакція газети «Віче-інформ» в доход держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.