Номер провадження 2/754/612/15
19.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мальченко О.В.
при секретарі Яремус-Байсановій А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » про стягнення коштів за договором банківського вкладу,-
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2013 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені два договори банківського вкладу, які він виявив бажання достроково розірвати та отримати внесені кошти та нараховані проценти , про що повідомив відповідача у відповідності до умов договору . У поверненні коштів йому було відмовлено по причині припинення діяльності ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим у зв"язку з окупацією .
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві , просили стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за НОМЕР_1 в сумі 13 155 , 18 дол. США та за договором банківського вкладу НОМЕР_2 в сумі 28 714 , 55 грн .
Представник відповідача в судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України .
Вислухавши пояснення позивача , представника позивача , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено , що 13.03.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Симферополь був укладений Договір банківського вкладу НОМЕР_2 «СТАНДАРТ на 12 місяців» , за усмовами якого сума вкладу становила 11 500 грн , термін вкладу - 366 днів по 13.11.2014 р. включно , відсоткова ставка на дату вкладу - 18% річних , період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць ( а.с. 7) .
Також 13.03.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Симферополь був укладений Договір банківського вкладу НОМЕР_1 «СТАНДАРТ на 12 місяців» , за усмовами якого сума вкладу становила 11 450 дол. США , термін вкладу - 366 днів по 13.11.2014 р. включно , відсоткова ставка на дату вкладу - 8,5 % річних , період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць , мінімальний термін вкладу - 6 місяців ( а.с. 8 ) .
Згідно умов вищезазначених договорів, якщо по закінченні терміну вклада клієнт ( позивач ) не заявив Банку ( відповідач) про бажання забрати свої кошти , вклад автоматично пролонгується ще на один строк .
Відповідно до умов дострокового розірвання договору Клієнт та Банк мають право достроково розірвати договір , повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору . Якщо Клієт вимагає розірвати договір , а термін вклада не скінчився , останньому повертається сума вклада . За неповний період вклада відсотки сплачуються за зниженою процентною ставкою.
03.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання вищезазначених договорів банківського вкладу , повернення належних йому коштів та сплати відсотків ( а.с. 11 ) .
Листом від 22.07.2014 р. відповідач відмовив позивачу у виплаті суми вкладу та процентів , посилаючись на нестабільну ситуацію в країні, окупацію території АР Крим , де укладалися договори банківського вкладу , прийняття Правлінням Національного банку України постанови №260 від 06.05.2014 р., згідно з якою тимчасово до закінчення окупації припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території ( а.с. 12 ) .
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. " Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" (зі змінами) до відносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа є публічним договором.
Згідно з ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки.
Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Відповідно до ч.1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Частиною 1 ст.1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час.
У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.
Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем було порушено право позивача на отримання депозитного вкладу та відсотків нарахованих за ним.
З представлених позивачем виписок за період з 13.11.2013 р. по 07.07.2014 р. вбачається , що депозитні рахунки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ним поповнювались в зазначений період ( а.с. 14-15 ) . Сума коштів на рахунку НОМЕР_1 вівдповідно до наданих довідок складала 12 000 дол. США , сума коштів на рахунку НОМЕР_2 відповідно до наданих довідок складала 25 000 грн .
Оскільки позивач у відповідності до вимог укладених договорів повідомив відповідача про дострокове розірвання укладени договорів, вимоги останнього в частині стягнення сум вкладів є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню .
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вирішуючи вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити виплату заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд приходить до наступного.
Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, що витікає з самого поняття інфляції - знецінення гривні по відношенні до інших засобів платежу. Тому, норми ч. 2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.
Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат за договором банківського вкладу НОМЕР_1 є необгрунтованими .
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором банківського вкладу , то зазначені вимоги задоволенню не підлягають , оскільки нарахований позивачем їх розмір не відповідає умовам укладених договорів , де зазначено , що за неповний строк вкладу відсотки сплачуються за зниженою процентною ставкою . Розмір такої ставки в договорі не зазначений .
Таким чином , виходячи з вищевикладеного з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню :
1. За договором банківського вкладу НОМЕР_2 :
- сума банківського вкладу - 25 000 грн . ;
- сума інфляційних втрат - 1025 грн . ;
- 3% річних - 211 , 63 грн .
Всього - 26 236 грн. 63 коп .
2. За договором банківського вкладу НОМЕР_1 :
- сума банківського вкладу - 12 000 дол. США ;
- 3% річних - 101, 59 дол. США ;
Всього - 12 593, 59 дол. США ( еквівалент за курсом НБУ станом на 19.02.2015 р. 344 418 грн . )
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11,60 , 88, 212-215 ЦПК України , суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу НОМЕР_1 у розмірі 12 593, 59 дол. США.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу НОМЕР_2 у розмірі 26 236 грн. 63 коп.
В задоволені решти вимог позову - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » судовий збір на користь держави у розмірі 3 654 грн. 00 коп..
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте Деснянським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя :

.