Справа № 161/6627/15-ц
Провадження № 2/161/2470/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі Пилипюк Л.М.,

з участю:позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3А,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцького Національного технічного університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в звязку з незаконним звільненням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Луцького Національного технічного університету (далі Луцький НТУ) про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в звязку з незаконним звільненням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.04.2011 р. вона працювала на посаді завідуючого господарством Професійно-технічного училища Луцького НТУ (далі ПТУ Луцького НТУ). Наказом ректора Луцького НТУ №30-04-34 від 29.01.2015 р. ПТУ Луцького НТУ реорганізовано шляхом його приєднання до технічного коледжу Луцького НТУ. 31.03.2015 р. її було звільнено з роботи в звязку з реорганізацією та скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки вищевказана реорганізація не передбачала скорочення чисельності та штату працівників, а тому не може бути підставою для звільнення. Крім того, їй не було запропоновано жодної іншої роботи, незважаючи на її високу кваліфікацію, продуктивність праці, безперервний стаж роботи в ПТУ Луцького НТУ, що становить 28 років. Зазначає, що в її сімї немає інших працівників з самостійним заробітком, вона має інвалідність ІІІ групи, а тому наділена переважним правом на залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників, якщо таке мало б місце.

Відповідно до врученого їй попередження про наступне звільнення повідомлялася дата звільнення - 30.01.2015 р. Однак, в цей день вона звільнена не була, а тому, вважає, що дія її трудового договору продовжилась.

В звязку з незаконним звільненням вона перебувала у вимушеному прогулі.

Крім того, порушення її прав через незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, стресу, що, в свою чергу, призвів до погіршення стану здоровя.

На підставі ч.2 ст. 31 ЦПК України в ході судового розгляду позивач подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, з врахуванням якої просить суд поновити її на посаді заступника директора з адміністративно-господарської частини технічного коледжу Луцького НТУ, стягнути з Луцького НТУ в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 20979,20 грн., стягнути з відповідача в її користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та витрати, повязані з оплатою правової допомоги.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили суд уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги заперечила, просила суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, подала письмові заперечення.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2. Г.Ф. з 26.04.2011 р. по 31.03. 2015 р. працювала завідувачем господарством ПТУ Луцького НТУ, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.7-12).

Наказом ректора Луцького НТУ ОСОБА_5 №14-10-34 від 31.03.2015 р. позивача звільнено з посади завідувача господарством ПТУ Луцького НТУ в звязку з реорганізацією та скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови №9 від 6.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що згідно наказу ректора Луцького НТУ ОСОБА_5 №30-04-34 від 29.01.2015 р. вирішено реорганізувати ПТУ Луцького НТУ шляхом його приєднання до технічного коледжу Луцького НТУ (а.с.16).

На виконання даного наказу 30.01.2015 р. позивачу вручено повідомлення про наступне звільнення з посади завідувача господарства ПТУ Луцького НТУ 30.03.2015 р. в звязку з реорганізацією ПТУ Луцького НТУ. Дане повідомлення отримано позивачем 30.01.2015 р., про що свідчить її власноручний підпис (а.с.14). Дана обставина позивачем не заперечується.

Розпорядженням директора ПТУ Луцького НТУ ОСОБА_6 №11а від 30.01.2015 р. «Про внесення змін до штатного розпису» зобовязано з 01.04.2015 р. скоротити в ПТУ Луцького НТУ наступні посади: заступника директора з навчально-виховної роботи; керівника фізичного виховання; завідувача господарством; техніка (з експлуатації приміщень); лаборанта та повідомити працівників про вивільнення у звязку з реорганізацією та скороченням штату працівників (а.с.178).

Зауваження позивача щодо легітимності даного розпорядження, а саме щодо виходу за межі повноважень директора ПТУ Луцького НТУ ОСОБА_6, який, на її думку, не мав права скорочувати посади, судом розцінюється критично, оскільки відповідно до п. 4.3 наказу ректора Луцького НТУ ОСОБА_5 №30-04-34 від 29.01.2015 р. саме директору коледжу надано повноваження внесення змін до структури, штатного розпису технічного коледжу Луцького НТУ. Крім того, позивач вказує на буквену позначку в нумерації даного розпорядження - «11а» та його запис в «Журналі реєстрації розпоряджень по основній діяльності по ПТУ ЛНТУ», який виконано в кінці сторінки, що на її думку, свідчить про виготовлення такого розпорядження насправді пізнішою датою. Судом витребувано та оглянуто в судовому засіданні «Журнал реєстрації розпоряджень по основній діяльності по ПТУ ЛНТУ» та встановлено, що він ведеться не належним чином та з систематичними порушеннями загальних вимог діловодства, однак це не може бути підставою визнання даного доказу неналежним, оскільки існування даного розпорядження станом на 30 січня 2015 року підтверджено показами свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідачем виконано зазначену вимогу, що підтверджується актом про відмову від підпису про ознайомлення з розпорядженням від 30.01.2015 р., в якому зазначено, що ОСОБА_2 ознайомлена з розпорядженням від 30.01.2015 р. №11а про внесення змін до штатного розпису, яке було їй зачитано вголос старшим інспектором відділу кадрів ОСОБА_7, від підпису відмовилась (а.с.241).

Факт ознайомлення позивача з даним розпорядженням та її відмови від підпису також підтверджується показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Зокрема, свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює юрисконсультом технічного коледжу Луцького НТУ та безпосередньо була присутньою при зачитуванні позивачу розпорядження, після чого остання категорично відмовилась його підписувати, оскільки не погоджувалась з ним. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що її посада теж підлягала скороченню, 30.01.2015 р. старший інспектор відділу кадрів ОСОБА_7 зачитала розпорядження і вона підписалась про те, що ознайомлена з його змістом, а позивач відмовилась підписуватись.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює черговою в гуртожитку ПТУ Луцького НТУ, їй було відомо про реорганізацію ПТУ Луцького НТУ, вона поряд з іншими працівниками отримала під розписку повідомлення про звільнення в звязку з реорганізацією, про скорочення певних посад їй нічого не було відомо.

Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд до уваги не бере, оскільки останні не могли чітко та однозначно відповідати на поставлені їм питання, посилаючись на те, що досконало не памятають всіх обставин.

Таким чином, твердження позивача, що реорганізація ПТУ Луцького НТУ не передбачала скорочення чисельності та штату працівників в ході судового розгляду не підтвердилося.

Отже, звільняючи позивача із займаної посади відповідач діяв на підставі чинного законодавства та в межах своєї компетенції. Згідно роз'яснення Мінюсту України «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації» від 25.01.2011 р. працівник не вправі вимагати поновлення на роботі на новоутвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звiльнення у зв'язку iз змiнами в органiзацiї виробництва i працi власник або уповноважений ним орган пропонує працiвниковi iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї. При вiдсутностi роботи за вiдповiдною професiєю чи спецiальнiстю, а також у разi відмови працiвника вiд переведення на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї працiвник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятостi або працевлаштовується самостiйно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до вiдома державної служби зайнятостi про наступне вивiльнення працiвника iз зазначенням його професiї, спецiальностi, квалiфiкацiї та розмiру оплати працi.

З аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що при вирішенні питання про дотримання вимог законодавства власником або уповноваженим органом підприємства, установи, організації в цій частині підлягають з'ясуванню обставини, пов'язані з тим чи була у відповідача інша робота (вакантні посади), яку могла виконувати (займати) працівник відносно якої вирішувалось питання про звільнення, чи пропонувалась їй така робота (посади) та чи надавала вона згоду на переведення на іншу роботу.

При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Судом встановлено, що станом на 31.03.2015 року в технічному коледжі Луцького НТУ була лише одна вакантна посада прибиральниці (а.с.245). Дана обставина також підтверджується штатними розписами (а.с.115-134).

Дана вакансія позивачу не пропонувалася, оскільки відповідно до висновку обласної спеціалізованої кардіологічної МСЕК від 26.02.2014 року їй протипоказані психо-емоційні та фізичні навантаження (а.с.183).

Крім того, слід зазначити, що позивач просить поновити її на посаді заступника директора з адміністративно-господарської частини технічного коледжу Луцького НТУ, однак не відповідає встановленим кваліфікаційним вимогам до даної керівної посади, оскільки не має вищої освіти відповідного напряму.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог закону, підстави для поновлення її на посаді директора з адміністративно-господарської частини технічного коледжу Луцького НТУ відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог про поновлення її на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в звязку з незаконним звільненням необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 180, 208, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, на підставі ст. 40, ст. 49-2 Кодексу законі про працю України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Луцького Національного технічного університету третя особа на стороні відповідача ОСОБА_13 коледж Луцького національного технічного університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в звязку з незаконним звільненням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.