Провадження № 22-ц/780/5446/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 29 06.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Франюк Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 29 серпня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, було зобов'язано УПФУ у м. Білій Церкві призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Протоколом від 21 березня 2015 року за №1328 відповідачу призначено пенсію з 27 листопада 2014 року. При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_2 надав дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році категорії 2 серія НОМЕР_1, виданого Київською обласною державною адміністрацією 26 березня 1995 року, а тому при винесенні вказаних вище рішень судами взято до уваги наявність у відповідача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. 29 травня 2015 року на адресу УПФУ у м. Білій Церкві надійшов витяг з протоколу № 178 від 15 травня 2015 року засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, згідно з яким посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 на ім'я ОСОБА_2 визнане таким, що видане безпідставно і підлягає вилученню, та підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, а тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_2 пенсії за віком, за період з листопада 2014 року по червень 2015 року. Оскільки за вказаний період відповідачу було безпідставно виплачено державні цільові кошти в загальному розмірі 7820 грн.99 коп., просили суд стягнути з відповідача суми пенсій, виплачені надміру, у розмірі 7820 грн.99 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2014 року у справі № 357/10660/14-а 2-а/357/286/14 було задоволено позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві та визнано неправомірними дії УПФУ щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку; скасовано рішення УПФУ № 102 від 03 червня 2014 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку; зобов'язано УПФУ в м. Білій Церкві призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанова суду залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, тобто, постанова суду першої інстанції набрала законної сили.

Наведене стверджується копіями зазначених судових рішень.

На виконання постанови суду УПФУ у м. Білій Церкві призначено ОСОБА_2 пенсію за віком протоколом № 1328 від 21 березня 2015 року за період з 27 листопада 2014 року, що слідує з копії цього протоколу.

З матеріалів справи також вбачається, що 29 травня 2015 року УПФУ у м. Білій Церкві одержано витяг з протоколу № 178 від 15 травня 2015 року засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, відповідно до якого посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 НОМЕР_1 від 26 травня 1995 року на ім'я ОСОБА_2 визнане таким, що видане безпідставно і підлягає вилученню, та підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, що стверджується копією цього витягу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що суди при винесенні рішень приймали до уваги наявність у відповідача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, яке видано безпідставно, права на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідач не має, а тому він має повернути нараховану та виплачену йому пенсію за період з 27 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року в загальній сумі 7820 грн.99 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд правомірно застосував ст.124 Конституції України, ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений постановою КМ України від 20 січня 1997 року № 51 зі змінами, та обгрунтовано виходив з того, що позивач не надав належних та допустих доказів для задоволення заявлених ним позовних вимог.

Згідно з п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою КМ України від 20 січня 1997 року № 51 /зі змінами/, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

П.10 цього Порядку передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до п.12 Порядку спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

У разі встановлення цими комісіями факту необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Отже, при зверненні відповідача до УПФУ у м.Білій Церкві щодо призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та на час прийняття рішення УПФУ про призначення йому цього виду пенсії, у ОСОБА_2 було відповідне посвідчення, яке надавало йому право на пільги, передбачені вказаним Законом, видане уповноваженим органом -Київською обласною державною адміністрацією. На той час не було встановлено факту необгрунтованої видачі посвідчення.

По справі встановлено, що пенсію відповідачу було призначено УПФУ у м.Білій Церкві на виконання постанови суду, яка набрала законної сили, та якою було встановлено протиправність дій УПФУ щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яким було зобов'язано УПФУ призначити пенсію за віком ОСОБА_2 із зниженням пенсійного віку, на даний час не скасовано.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишено без задоволення заяву УПФУ у м. Білій Церкві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 29 серпня 2014 року.

За наведених обставин суд першої інстанції вважав необгрунтованими посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку було призначено безпідставно.

Крім того, відповідно до роз'яснення Мінсоцполітики від 05 грудня 2012 року № 713/0/15-12/20 нарахування допомог, пільг і компенсацій громадянам відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» припиняється з моменту прийняття рішення комісією про визнання безпідставною видачі їм відповідного посвідчення.

Також встановлено, що виплату пенсії відповідачу припинено з моменту одержання відповідного рішення комісії.

Підстави та порядок стягнення надміру виплачених пенсіонеру сум пенсій визначено ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно положень цієї статті, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонеромшкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, підставою для стягнення виплачених надміру сум пенсії є зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а доказів щодо наявності саме цих підстав представником позивача не надано всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: