Справа № 4-с/489/31/15
У Х В А Л А

27 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

В обґрунтування скарги заявник вказував на те, що Ленінським районним судом м.Миколаєва 13.02.2015 року було постановлено рішення за його позовом до ПАТ «Імексбанк» про повернення банківського вкладу. Постановлено стягнути з публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на його користь вклад за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2013 року в розмірі 20000 дол. США; за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_2 від 1 листопада 2013 року у розмірі 10535 дол. США; 620 дол. США - процентів за користування коштами; три відсотки річних за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2013 року в сумі 29,58 дол. США, три відсотки річних за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_2 від 1 листопада 2013 року в сумі 8,65 дол. США, а всього 38,23 дол. США - трьох відсотків річних.

На підставі вказаного рішення суду 17.03.2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист. Отримавши виконавчий лист 02.04.2014 року він направив його до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 06.04.2014 року старшим державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 на підставі його заяви та виконавчого листа була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що постановлене на його користь рішення суду про стягнення коштів державним виконавцем не виконано, і його не було повідомлено про хід виконавчого провадження, просив суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо невиконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП №47117581 та зобовязати вказаного державного виконавця виконати в примусовому порядку рішення суду про стягнення на його користь грошових коштів.

В подальшому заявник уточнив вимоги скарги. Вказував на те, що ознайомившись з запереченнями державного виконавця йому стало відомо про те, що в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем були винесені виконавчі документи, а саме: постанова від 14.04.2015 року про приєднання вказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, постанова від 14.04.2015 року про зупинення виконавчого провадження, постанова від 27.05.2015 року про зупинення виконавчого провадження, постанова від 02.06.2015 року про виведення вказаного виконавчого провадження зі зведеного виконавчого провадження, постанова від 02.06.2015 року про поновлення вказаного виконавчого провадження. Крім того, стало відомо про те, що 02.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що жодної з вказаних вище винесених постанов він не отримував, внаслідок чого був позбавлений права на їх своєчасне оскарження, а також на те, що державним виконавцем неправомірно закінчено виконавче провадження, просив суд визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Бахової В.І. щодо невиконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2015 року про стягнення з ПАТ «Імексбанк» на його користь грошових коштів, зобовязати старшого державного виконавця Бахову В.І. поновити виконавче провадження та виконати рішення суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу, просив про її задоволення.

Ні державний виконавець ні інший представник першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився. Від державного виконавця до суду надійшли письмові заперечення на скаргу. В запереченнях державний виконавець посилалася на те, що під час здійснення виконавчих дій нею було дотримано усі вимоги чинного законодавства.

Дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, копії наданих до суду матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2015 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «Імексбанк» про повернення банківського вкладу. Постановлено стягнути з публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 вклад за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2013 року в розмірі 20000 дол. США; за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_2 від 1 листопада 2013 року у розмірі 10535 дол. США; 620 дол. США - процентів за користування коштами; три відсотки річних за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2013 року в сумі 29,58 дол. США, три відсотки річних за договором строкового банківського вкладу № НОМЕР_2 від 1 листопада 2013 року в сумі 8,65 дол. США, а всього 38,23 дол. США - трьох відсотків річних.

17.03.2015 року у справі було видано виконавчий лист, який стягувачем було предявлено 02.04.2015 року.

Як слідує з наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження, 06.04.2015 року старшим державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову та відкрито виконавче провадження на підставі виданого судом виконавчого листа, яку стягувач отримав 09.04.2015 року.

Крім того, з наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження також слідує, що в ході примусового виконання вказаного вище виконавчого листа щодо стягнення коштів з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Баховою В.І. 14.04.2015 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, 14.04.2015 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, 27.04.2015 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, 02.06.2015 року винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, та постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, а також постанову від 02.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження у звязку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Як слідує з відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Імексбанк» від 20.11.2015 року, виконавчий лист Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.03.2015 року про стягнення з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів на теперішній час знаходиться в ПАТ «Імексбанк».

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для виконання рішень.

За правилами ст.ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ПАТ «Державний ощадний банк України», а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч.1. ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 цього Закону).

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання

рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 11 цього Закону державному виконавцеві надане широке коло прав для здійснення примусового виконання судових рішень.

Державний виконавець, згідно зі ст.ст. 7, 25 цього Закону зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, а також строків здійснення виконавчого провадження.

За положеннями ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

За приписами ст.25 Закону України, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За положеннями ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувану відповідно до ст..47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ст..39 Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.82 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1ст.11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12 вказаного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника заявника в судовому засіданні при розгляді скарги, стягувач у виконавчому провадженні отримав лише постанову від 06.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження.

Доказів про те, що державним виконавцем в дійсності були направлені поштовою кореспонденцією, як це визначено Законом України «Про виконавче провадження» стягувачу винесені ним в ході проведення виконавчого провадження постанови: від 14.04.2015 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, від 14.04.2015 року про зупинення виконавчого провадження, від 27.04.2015 року про зупинення виконавчого провадження, від 02.06.2015 року про поновлення виконавчого провадження, про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, а також постанова від 02.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Також відсутні докази, що кореспонденція повернулася з адреси стягувача.

Як слідує з пояснень представника заявника, про існування вказаних виконавчих документів стягувач дізнався лише при розгляді даної скарги судом.

Такі обставини, державним виконавцем при розгляді скарги належними доказами спростовані не були.

До того ж, з матеріалів скарги також вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ з заявами і запитами щодо надання йому відомостей про рух виконавчого провадження та копій усіх виконавчих документів, винесених в ході його здійснення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не направлення державним виконавцем Баховою В.І. стягувачу документів виконавчого провадження позбавило його права на отримання ним повної і достовірної інформації про хід виконавчого провадження, права на їх своєчасне оскарження до суду, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому таку бездіяльність державного виконавця Бахової В.І. слід визнати неправомірною.

Що ж стосується вимог заявника про зобовязання державного виконавця Бахової В.І. поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/605/2015 року, виданого 17.03.2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва, то вони задоволенню не підлягають.

Так, згідно з п. 3-1 ч. 1, ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, державним виконавцем було вчинено виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 21 травня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк».

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 стосовно невиконання вимог ст.31 Закону «України «Про виконавче провадження» щодо направлення документів виконавчого провадження стягувачу ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/489/605/2015 року, виданого 17.03.2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська