Провадження №2/760/5306/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, 11 278, 52 швейцарських франків процентів, 418 075, 50 гр. інфляційних втрат та 35 269, 15 гр. річних в зв»язку з невиконанням рішення суду про стягнення заборгованості за Кредитними договорами.

Посилається в позові на те, що 26.05.2008 року між ВАТ »Універсал Банк»/правонаступником якого є ПАТ »Універсал Банк»/ та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №008-2008-1661, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 31 595,00 швейцарських франків строком до 10 травня 2038 року зі сплатою 9,95 % річних за користування коштами.

В цей же день з відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №008-2008-1662, відповідно до якого їй був наданий кредит в сумі 25 499,00 швейцарських франків, строком до 10 травня 2028 року зі сплатою 11,45% річних.

Для забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань позичальником за умовами Кредитних договорів між банком та відповідачем ОСОБА_1 26.05.2008 року був укладений Договір поруки №008-2008-1661-Р та Договір поруки №008-2008-1662-Р, якими останній зобов'язався відповідати по зобов'язаннях позичальника за відповідними кредитними договорами.

18 травня 2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської обл. у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за Кредитним договором №008-2008-1661 та за Кредитним договором №008-2008-1662 від 26 травня 2008 року в сумі 580 660 грн. 41 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1506 га по АДРЕСА_1 в с. Дунаївці, Васильківського району Київської обл.

Даним рішенням суду було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані включно до 16 травня 2013 року відсотки та підвищені відсотки.

На даний час рішення суду не виконано.

У зв'язку з невиконанням даного рішення суду просить на підставі 625 ЦК України стягнути з відповідачів заборгованість у вигляді інфляційних втрат у розмірі 418 075, 50 гр. та 35 269, 15 гр. річних.

Крім того, з 17 травня 2013 року по 27 травня 2015 року виникла заборгованість по відсотках за обома договорами і складає:

- за Кредитним договором №008-2008-1661 - 6 024,27 швейцарських франків, з яких:

- відсотки - 5 584,29 швейцарських франків;

- підвищені відсотки - 439,98 швейцарських франків.

- за Кредитним договором №008-2008-1662 - 5 254,25 швейцарських франків, з яких:

- відсотки - 4 661,72 швейцарських франків;

- підвищені відсотки - 592,53 швейцарських франків.

Виходячи з того, що відповідачі не виконують умов укладених договорів та рішення суду, кредит та відсотки за користування коштами не сплачують, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності. Позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Судова повістка на 22.10.2015 року отримана відповідачкою особисто в строки, визначені законом, а саме 10.10.2015 року.

Судова повістка на 12.11.2015 року на адресу відповідачки повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв»язк уз закінченням терміну зберігання.

Про зміну місця проживання відповідачка суд до відома не ставила.

Виходячи з цього, на підставі ч.2 ст.77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачки про час розгляду справи належним, її неявку в судове засідання без поважних причин і вважає за можливе розглядати справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Зазначив, що представник позивача надав суду копію рішення, яке було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 жовтня 2013 року.

Даним рішенням рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2013 року в частині стягнення боргу було скасоване і ухвалене нове, яким відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до них, як відповідачів, про стягнення боргу.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду залишено без змін.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед банком за кредитними договорами № 008-2008-1661 та № 008-2008-1662 від 26 травня 2008 року в розмірі 580660 гривень 40 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку по АДРЕСА_1 в с. Данилівка Васильківського району Київської обл.

Зазначає, що даним рішенням визнано припиненими Договори поруки, укладені між ним та позивачем.

Крім того, зазначив, що позивач пропустив строк для звернення до суду, подав заяву про застосування строків позовної давності і просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання, з точки зору ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №008-2008-1661, відповідно до якого їй був наданий кредит у розмірі 31 595,00 швейцарських франків строком до 10 травня 2038 року зі сплатою 9,95 % річних .

Додатком №2 до даного договору затверджено Графік платежів.

/ а. с. 7 - 34 /

В цей же день між банком та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №008-2008-1662, відповідно до умов якого останній наданий кредит в сумі 25 499,00 швейцарських франків, строком до 10 травня 2028 року зі сплатою 11,45% річних.

Додатком №2 до договору затверджено Графік платежів.

/ а. с. 35 - 62 /

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальником за умовами Кредитних договорів 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 були укладені Договір поруки №008-2008-1661-Р та Договір поруки №008-2008-1662-Р, якими останній зобов'язався відповідати по зобов'язаннях позичальника за відповідними кредитними договорами.

/ а. с. 63 - 65 /

Повернення коштів, згідно п. 2. 4 Кредитних договорів, мало здійснюватися шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом і відсотками відповідно до графіків платежів, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 5. 2. 5 кредитних договорів у випадку прострочення сплати чергових платежів позичальник зобов'язаний на вимогу банку погасити кредит достроково в повному обсязі протягом місяця з дня отримання такої вимоги.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 18 травня 2013 року був задоволений позов ПАТ «Універсал Банк» до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором №008-2008-1661 та Кредитним договором №008-2008-1662 від 26 травня 2008 року в сумі 580 660 грн. 41 коп.

В рахунок погашення заборгованості за даними Кредитними договорами звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1506 га по АДРЕСА_1 в с. Дунаївці, Васильківського району Київської обл.

Рішенням Апеляційного суду Київської обл. від 03 жовтня 2013 року, наданого в розпорядження суду відповідачем ОСОБА_1, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 18 травня 2013 року в частині стягнення заборгованості було скасовано та в цій частині відмовлено в позові

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінено.

Рішення Апеляційного суду було встановлено, що у зв'язку із наявністю у відповідачки ОСОБА_2, як позичальника, простроченої заборгованості, банк відповідно до вимог закону та п.5.2.5 кредитного договору змінив строк остаточного виконання основного зобов'язання, направивши відповідачам 27 квітня 2010 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, яку відповідачі отримали 29 квітня 2010 року.

Від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто від 30 травня 2010 року, банк протягом шести місяців не пред'явив вимогу до відповідача ОСОБА_1, як поручителя, про повернення боргу і такі докази у справі відсутні.

Позов, за яким було ухвалено рішення, був пред'явлений банком до суду лише 31 січня 2011 року, а тому суд прийшов до висновку про припинення поруки відповідача ОСОБА_1 та відсутність у нього обов»язку повертати кредитні кошти.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з цих обставин, встановлення судом факту припинення поруки відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за зобов»язаннями відповідачки ОСОБА_2, підстави для задоволення вимог позивача щодо відповідача ОСОБА_1, як поручителя, відсутні.

Крім того, наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Згідно ч.2 даної статті якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з укладених Кредитних договорів ними встановлені строки їх дії, а Додатками №2 до них сторони обумовили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню залежно від строків їх дії.

Графіками платежів, які є складовими частинами договорів, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Тобто, даними Графіками сторони при укладенні договорів встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Рішенням Апеляційного суду Київської обл. від 03.10.2013 року встановлено, що позивач скористався своїм правом, встановленим ч.2 ст.1050 ЦК України та п.5.2.5 Кредитних договорів, змінив строк остаточного виконання зобов»язання шляхом направлення 27 квітня 2010 року вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, яку відповідачі отримали 29 квітня 2010 року.

Тобто, направивши відповідачам вимогу про зміну умов Кредитних договорів, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, зазначивши днем остаточного їх погашення протягом 30 днів з моменту отримання вимоги.

З вимогою про стягнення процентів за даним позовом до суду позивач звернувся в червні 2015 року.

Виходячи з того, що вище приведеним судовим рішенням встановлено припинення поруки відповідача ОСОБА_1, підстави для задоволення вимог щодо нього в цій частині відсутні.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене вище, звернення до суду з позовом про стягнення процентів з відповідачки ОСОБА_2 з пропуском встановленого законом строку, підстави для задоволення вимог позивача і в цій частині відсутні.

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові № 6-169цс14 від 29.10.2014 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

Що стосується стягнення інфляційних втрат та річних, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням, яке виникає з точки зору ч.5 ст.11 ЦК України, в тому числі і з рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене вище, скасування рішення Васильківського міськрайонного суду Київської обл. про стягнення з відповідачів заборгованості, підстави для задоволення вимог позивача і в цій частині відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Представник позивача, не з»явившись до суду, подавши заяву про розгляд справи в його відсутності, будь-яких доказів, які б спростовували твердження відповідача в судовому засіданні та надані ним докази, не надав.

В свою чергу твердження відповідача підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч.3 ст.254, 256, 257, ч.1 ст.261, ч.ч.2-4 ст.267,509, 526, 610, 611,ч.2 ст.625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: