Справа № 755/9456/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.07.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову, зокрема, - накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2

Ухвалою суду від 29.07.2015р. заява була залишена без руху з підстав невиконання заявником вимог Закону України «Про судовий збір».

11.08.2015р. заявником було виконано вимоги ухвали суду і Закону України «Про судовий збір» шляхом надання квитанції про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що даний вид забезпечення позову є адекватний позовним вимогам та унеможливить вчинення відповідачем дій щодо відчуження майна або грошових коштів до розгляду справи по суті.

Вивчивши заяву, матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяє забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справ по суті.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Такі роз'яснення містяться в п. п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову".

Обов'язок зазначити докази, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову.

Позивачем не зазначено, а судом, відповідно, не встановлено доказів наявності у відповідача належного їй на праві власності майна, на яке міг би бути накладений арешт, як і відсутні докази наявності грошових коштів в банківських установах, які належать відповідачці.

Відсутність зазначених даних і доказів позбавляє суд можливості дійти до висновку про те, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, забезпечать співмірність із позовними вимогами, пред»явленими до відповідача.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ: