Справа № 2-777/09
УХВАЛА

15 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки, що є у спільній власності, стягнення грошової компенсації,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із заявою в порядку ст.221 ЦПК України, у якій просить розяснити рішення Залізничного районного суду м.Львова від 21.05.2009 року у справі № 2-777/2009 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки, що є у спільній власності, стягнення грошової компенсації, покликаючись на те, що вказаним рішенням позов задоволено та вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 81533,81 грн. і визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №61 на вулиці Сигнівка, 3 у м.Львові. Свою заяву обгрунтовує тим, що, визнавши за нею право власності на усю спірну квартиру, суд фактично повторно визнав за нею право власності на одну із часток у спірній квартирі, яка на момент винесення рішення і так перебувала у її приватній власності. Вважає, що при цьому в резолютивній частині рішення не конкретизовано ідеальні частки яких осіб на спірну квартиру та у якому розмірі переходять у власність ОСОБА_1 У звязку з цим вона позбавлена можливості оформити право власності на квартиру. Просить заяву задовольнити та розяснити, що абзац 4 резолютивної частини рішення слід розуміти таким чином, що за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини квартири №61 на вул. Сигнівка, 3 у м. Львові, які належали ОСОБА_2 та ОСОБА_3; що право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/3 ідеальної частки у квартирі №61 на вулиці Сигнівка, 3 у місті Львові припиняється та припиняється право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/3 ідеальної частки у квартирі №61 на вулиці Сигнівка, 3 у місті Львові.

В судовому засіданні представник заявника - відповідача у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Представник позивача у справі ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила, посилаючись на безпідставність такої, зазначила, що рішення суду є зрозумілим, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Позивач у справі - ОСОБА_3 подала заяву від 14.02.2015 року, в якій просить в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, оскільки вважає таку безпідставною, і розглянути питання про розяснення рішення суду у її відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст.124 Конституції України ухвалюється судом іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а у разі зміни судового рішення по суті справи - в апеляційному і у касаційному порядку.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Відповідно до ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як встановлено, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.05.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації належних їм по 1/3 ідеальній частині квартири №61 на вулиці Сигнівка, 3 у місті Львові та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 81533,81 грн. і визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру.

В мотивувальній частині рішення, зокрема, зазначено, що в судовому засіданні встановлено, що сторони являються співвласниками спірної квартири, отже мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а оскільки реальний поділ квартири стосовно ідеальних часток співвласників неможливий з відповідачки в користь позивачів слід стягнути грошову компенсацію пропорційну частці у спірній квартирі що складає 81533,33 грн. (244600:3), та визнати за відповідачкою право власності на спірну квартиру вцілому, оскільки право позивачів на частку у спірній квартирі припиняється в звязку з сплатою грошової компенсації.

Таким чином, в резолютивній частині рішення зазначено, відповідно до вимог ст.215 ЦПК України висновки суду про задоволення позову, висновки суду по суті позовних вимог, строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

При цьому, резолютивна частина ухваленого у даній справі рішення, на переконання суду, є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення, в мотивувальній частині рішення чітко встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини та вказано, чому суд прийшов до відповідного висновку.

Суд не бере до уваги доводів заявника, що в резолютивній частині рішення не конкретизовано ідеальні частки яких осіб на спірну квартиру та у якому розмірі переходять у власність ОСОБА_1, оскільки такі вимоги позивачами по справі не заявлялись, а в резолютивній частині рішення чітко викладені висновки суду по суті позовних вимог, крім цього, в мотивувальній частині рішення обгрунтовано, чому суд дійшов таких висновків, зокрема, вказано, що слід визнати за відповідачкою право власності на спірну квартиру вцілому, оскільки право позивачів на частку у спірній квартирі припиняється в звязку з сплатою грошової компенсації.

Крім цього, заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про утруднення чи неможливості виконання рішення суду від 21.05.2009 року, в звязку з чим таке потребувало би розяснення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до положень ст.221 ЦПК України відсутні правові підстави для задоволення заяви про роз'яснення рішення суду, оскільки суд може розяснити своє рішення, якщо воно містить у собі незрозумілості або ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, однак рішення суду від 21.05.2009 року є чітким і зрозумілим, а з вимог заяви вбачається, що розяснивши таким чином рішення, суд фактично змінить рішення та внесе у нього нові дані, що, з огляду на вказані вимоги закону, є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 208-210, 221 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки, що є у спільній власності, стягнення грошової компенсації відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.