У х в а л а

06 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П. О.,
суддів: Дербенцевої Т. П., Остапчука Д. О. Євтушенко О. І., Попович О. В.,
розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1887/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки для вказаних цілей. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка віднесена до земель лісового фонду і знаходиться за межами населеного пункту, вважає, що Коцюбинська селищна рада перевищила свої повноваження і розпорядилась землею, яка їй не належить. Із цих підстав просив визнати вказане рішення недійсним.

25 квітня 2009 року було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки № 2143, відповідно до якого ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1. На державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданому на ім'я ОСОБА_3 було зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_4

Вважає, що при укладанні спірного договору продавцем та відповідачем було порушено публічний порядок, а тому зазначений договір є нікчемним. З цих підстав просив визнати недійсним державний акт про право власності на спірну земельну ділянку з відміткою про набуття цього права ОСОБА_4 і визнати її право власності за державою.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1887/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_4 . та скасовано його державну реєстрацію. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року в частині визнання недійсним державного акта серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, за цільовим - призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_4 та скасування його державної реєстрації скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_4

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року залишено без змін.

16 березня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - ст. ст. 125, 126, ЗК України, ст. ст. 215, 216, 228 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, заявник наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року у справі № 6-32902св14, від 24 грудня 2014 року у справі № 6-24574св14, постанови Вищого господарського суду України від 15 листопада 2011 року у справі № 50/175, від 15 вересня 2011 року у справі № 61/182-10.

Постановляючи ухвали 17 грудня 2014 року у справі № 6-32902св14 та 24 грудня 2014 року у справі № 6-24574св14, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією попередніх судів про визнання недійсним державного акта з відміткою про перехід права власності до іншої особи та скасування його державної реєстрації, із тих підстав, що право власності на спірну земельну ділянку виникло з моменту отримання особою державного акта та його державної реєстрації, оскільки приписи ст. ст. 125, 126 ЗК України (у редакції чинній на момент прийняття селищною радою рішення) встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, вчинення в такому разі на державному акті (визнаного судом недійсним) відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу не змінює суті такого державного акта, як недійсного.

Ухвалюючи постанову 15 листопада 2011 року у справі № 50/175, Вищий господарський суд України погодився з позицією попередніх судів, якими визнано недійсними рішення Київської міської ради та державні акти про право власності на земельні ділянки як первинного, так і наступних набувачів, дійшов висновку те, що оскільки первинний набувач набув право власності на землю незаконно, наступні правочини щодо відчуження цієї землі є такими, що порушують публічний порядок, тобто є нікчемними.

Ухвалюючи постанову 15 вересня 2011 року у справі № 61/182-10, Вищий господарський суд України погодився з позицією попередніх судів, якими визнано оспорювані договори купівлі-продажу нікчемними, виходячи з того, що оскільки Дергачівська райдержадміністрація, приймаючи розпорядження про продаж земельної ділянки, перевищила свої повноваження, нікчемним у розумінні ст. 228 ЦК України є не тільки правочин, укладений на підставі цього розпорядження, а й наступний - між першим та другим набувачами. Також при вирішенні питання про нікчемність зазначених правочинів Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 215, 216 ЦК України.

У той же час, постановляючи ухвалу 04 червня 2014 року у справі № 6-9020св14, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією попередніх судів про перевищення Коцюбинською селищною радою своїх повноважень у частині розпорядження спірною земельною ділянкою у зв'язку з чим прийняте нею 24 грудня 2008 року рішення № 1887/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» є недійсним. При цьому суд касаційної інстанції погодився з позицією попередніх судів про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_4, з тих підстав, що вказаний запис вчинений на підставі цивільно-правової угоди, недійсність якої в установленому законом порядку не встановлена.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві заступника Генерального прокурора України доводи вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія суддів вважає, що дану справу, про перегляд якої заявником подано заяву, слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви - особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П. О. Гвоздик

Судді Т. П. Дербенцева

О. І. Євтушенко

Д. О. Остапчук

О. В. Попович