Справа № 646/8589/15-ц
№ производства 2/646/1635/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2015 року м. Харків

12.11.2015 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Корекян Н.Р.

при секретарі Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNН4КР75722021 від 24.10.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 2128,09грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно договору, банк виконав свої зобовязання. Відповідач зобовязався погашати заборгованість щомісяця .Через те, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. Станом на 17.04.2015 року мається заборгованість-45341,49грн., яка складається з наступного: 21128,10 грн. - заборгованість за кредитом; 12595,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27982,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до Договору у сумах 500 грн. та 2135,31грн. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав судові письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав.

Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору № DNН4КР75722021 від 24.10.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 2128,09грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідно до якого, відповідачем були порушені умов договору, в частині сплати заборгованості за кредитним договором, останній платіж було вчинено 21.10.2007 року,у зв'язку з чим станом на 17.04.2015 року мається заборгованість-45341,49грн., яка складається з наступного: 21128,10 грн. - заборгованість за кредитом; 12595,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27982,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до Договору у сумах 500 грн. та 2135,31грн.

Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами.

За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

У відповідності до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу строковий кредит з кінцевим строком повернення 24.10.2007 р. включно, останній платіж був вчинено позичальником 21.10.2007 року.

Тобто, з урахуванням п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також ст.257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, строк, коли позивач як кредитодавець мав право звернутися з цим позовом про повернення споживчого кредиту, сплив . Але цей позов було подано до суду 29.04.2015 р.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази та вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки суд повинен застосувати до них позовну давність незалежно від заяви сторони у спорі.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.1-11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNН4КР75722021 від 24.10.2006 року - про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд міста Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Р. Корекян