АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22ц/774/664/К/15 суддя Ан О.В.
Категорія - 60 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі Булах К.А.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності на праві власності квартири, заінтересована особа: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту належності на праві власності квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування якої зазначив, що 27 травня 1997 року він на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, придбав вищевказану квартиру, однак правовстановлюючі документи на квартиру було втрачено та на сьогоднішній день їх місцезнаходження є невідоме. Враховуючи те, що приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 припинив свою нотаріальну діяльність та те, що документи до Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області він не передав, у заявника відсутня можливість отримати правовстановлюючі документи на квартиру. Враховуючи зазначене просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року заяву залишено без розгляду, оскільки з вимог ОСОБА_1 вбачається спір про право та дана заява не може розглядатись в окремому провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви по суті посилаючись на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд прийшов до помилкового висновку, що дана справа не може розглядатись в порядку окремого провадження, оскільки в даному конкретному випадку відсутній спір про право.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження відрізняється від інших видів провадження суттєвими особливостями, серед яких головним є відсутність сторін з протилежними юридичними інтересами.

Згідно з ч.6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На ці ж підстави вказує і п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався ч.4 ст. 256 ЦПК України та виходив з того, що в даному випадку вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Частиною першою статті 256 ЦПК України передбачений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, при цьому, просив суд встановити факт, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

До переліку, визначеному у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

Так, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч.1 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Отже, вимоги заявника фактично зводяться до врегулювання питання про право власності на квартиру, який повинен вирішуватись у порядку позовного провадження.

Крім того, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи вимоги ОСОБА_1 , які були викладені в його заяві , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого і правильного висновку , щодо неможливості розгляду справи в окремому провадженні, у зв'язку з чим спірне питання має розглядатись в порядку позовного провадження та правомірно постановив ухвалу про залишення заяви про встановлення факту без розгляду, в зв'язку з існуванням спору про право.

Посилання в апеляційній скарзі про відсутність спору про право, висновків суду про його наявність - не спростовують. Оскільки саме по собі посилання в заяві на ту обставину , що спір про право відсутній - не впливає на суть вимог заявника, які полягають в першу чергу у визначенні права власності на нерухоме майно, про що прямо зазначено в заяві /а.с.2-3/ .

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки при її постановленні не було допущено порушень норм процесуального права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: