АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М. М.

суддів Козлова С.П., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товарної біржі "Альянц", 3-я особа: Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області; про визнання недійсним біржового договору купівлі - продажу транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 13 червня 2013 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 23 листопада 1991 року до 23 березня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі, ними спільно був придбаний автомобіль "Subaru Tribeca", державний номер НОМЕР_1.

На підставі біржового договору купівлі - продажу транспортного засобу від 12 лютого 2009 року зазначений автомобіль продано ОСОБА_3

У зв'язку із тим, що даний правочин, було вчинено без її згоди, просила визнати недійсним біржовий договір купівлі - продажу автомобіля "Subaru Tribeca", державний номер НОМЕР_1, укладений 12 лютого 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2014 року позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року, зазначене заочне рішення скасовано.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1991 року.

За час подружнього життя, серед іншого майна, сторони придбали автомобіль "Subaru Tribeca", 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1, 2, 3 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як роз'яснено у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №6 від 06 листопада 2009 року, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої ст. 369 ЦК України до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України, можуть пред'являти позов про визнання такого правочину недійсним.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що оскільки відповідачем при укладанні договору купівлі - продажу автомобілю, що є спільною сумісною власністю подружжя, порушено вимоги ст.65 СК України щодо згоди іншого подружжя, право позивача порушено і вона має право на його відновлено.

Однак, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

В позовній заяві, ОСОБА_2 вказала на те, що про порушення її прав їй стало відомо 17 квітня 2013 року, а тому 13 червня 2013 року вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Однак, дане твердження не відповідає фактичним обставинам.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та встановлюється тривалістю у три роки.

Про порушення свого права позивач могла довідатися від свого представника ОСОБА_5, яка на свій запит до Дніпропетровського ВРЕР №1 12 травня 2009 року отримала відповідь, про те, що за ОСОБА_4 будь - які транспортні засоби не зареєстровані, й відповідно позивач була обізнана про порушення своїх прав починаючи з травня 2009 року.

Підтвердженням того, що позивач була обізнана про продаж автомобіля є також зустрічна позовна заява, з якою ОСОБА_2 звернулася до суду по справі про поділ майна подружжя, в якій вона зазначає, що спірний автомобіль проданий ОСОБА_4, а тому в якості поділу майна вона просила стягнути з нього грошову компенсацію за проданий автомобіль.

Крім того, в суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що після того, як стосунки між подружжям погіршилися і стало питання про розірвання шлюбу, ОСОБА_4 погрожував їй тим, що розпродасть усе майно.

Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про судове рішення у цивільних справах" від 18 грудня 2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Приймаючи до уваги, що позивач про порушення свого права дізналася у 2009 році, а до суду з даним позовом звернулася у 2013 році, відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про застосування строку позовної давності, судова колегія прийшла до висновку, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

С.П.Козлов