У х в а л а

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М., -

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми боргу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції статей 28, 1046, 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В обґрунтування підстав для подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 10 червня 2009 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано зазначені правові норми.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_3 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 24 грудня 2014 року, про перегляд якої порушує питання ОСОБА_3, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем надана письмова розписка, яка засвідчує факт передання відповідної суми грошей.

Разом з тим, обґрунтовуючи підстави для перегляду зазначеного судового рішення, ОСОБА_3 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 10 червня 2009 року, в якій міститься висновок про те, що копії аркуша щоденника не є підтвердженням факту передання грошових сум, а відтак укладенням сторонами договору позики, та на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, в якій міститься висновок про нез'ясування судами дійсних обставин справи та правової природи письмової розписки.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Оскільки зі змісту наведених судових рішень та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме у справах наявні різні фактичні обставини, у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми боргу, за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк