АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7859/15 Головуючий 1 інстанції - Савченко Д.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, визнання незаконним та недійсним рішення та державного акту на землю, скасування державної реєстрації державного акту на землю, -

в с т а н о в и л а :

10 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення просив поновити право ОСОБА_3 на користування спільною земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1..

Визнати незаконним та недійсним рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського р-ну Харківської обл. № 558 від 09.12.1997 року.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 26.12.1997 року на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_4

Скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.12.1997 року, виданий на ім'я ОСОБА_4, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1083.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та ОСОБА_4 є співвласниками будинку АДРЕСА_1.: ОСОБА_3 - 59/100 частин, ОСОБА_4 - 41/100 частин.

Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1971 кв.м, з яких 1870 кв.м перейшли до ОСОБА_5 (прадід позивача) при продажі з прилюдних торгів житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва, посвідченого Харківською міською державною нот конторою від 05.05.1944 року № 597/4; 101 кв.м - на підставі рішення виконкому Височанської селищної ради від 11.03.1955 року.

Земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні співвласників, порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначався.

На час звернення з позовом йому стало відомо, що ОСОБА_4 отримала державний акт про передачу їй у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0994 га.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського р-ну Харківської обл. від 09.12.1997 року № 558 за частиною домоволодіння ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку площею 985 кв.м та вказану земельну ділянку передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку з видачею державного акту на право приватної власності на землю.

Зазначений державний акт видано 27.12.1997 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1083.

Однак з протоколу виконавчого комітету Височанської селищної ради від 09.12.1997 року вбачається, що під рішенням виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського р-ну Харківської обл. від 09.12.1997 року № 558 згоди ОСОБА_6 на розподіл земельної ділянки та проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_4 не виявлено.

На час винесення рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського р-ну Харківської обл. від 09.12.1997 року № 558 співвласниками спірної земельної ділянки були ОСОБА_4 та батько позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 отримала мати позивача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_7 свідоцтво про право власності на спадщину № 3-84 від 20 січня 2009 року отримав позивач.

Вважає, що ОСОБА_4 отримала державний акт на право приватної власності на землю з порушенням вимог законодавства, а саме: площа земельної ділянки, яка могла бути передана їй у приватну власність повинна складати 808,11 кв.м, що відповідає її частці у спільному будинку; згоди на розподіл земельної ділянки його батько ОСОБА_6 не надавав; відсутній проект відведення земельної ділянки ОСОБА_4; маються розбіжності розміру земельної ділянки, що передається ОСОБА_4 в рішенні зазначена площа 985 кв.м, в державному акті - 0,0994 га.; державний акт видано на підставі рішення виконкому Височанської селищної ради від 09.12.1997 року № 538.

Як вбачається з відповіді Архівного відділу Харківської райдержадміністрації рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 09.12.1997 року № 538 відношення до земельної ділянки по АДРЕСА_1 в смт.Високий не має. Дане рішення видане на іншу особу та стосується дозволу на перебудування житлового будинку за іншою адресою. Ця обставина дає підстави стверджувати, що державний акт серії НОМЕР_1 від 26.12.1997 року видано на підставі рішення виконкому, на якому питання щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки не вирішувалось.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, визнання незаконним та недійсним рішення та державного акту на землю, скасування державної реєстрації державного акту на землю відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,в якій просив постановити рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що приймають участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 17,42 ЗК України (1990 року), статей 257, 261 ЦК України, статей 10, 60 ЦПК України та тих обставин, що позивачем не зазначено та неконкретизоване в чому саме полягає порушення його права користування спільною земельною ділянкою та не надано суду доказів того, що земельна ділянка, яка 09.12.1997 року передана у власність відповідачці перешкоджає реалізації позивачем своїх прав, як власника спільного будинку. Суд прийшов до висновку, що розподіл земельної ділянки та передача її у власність відповідачці була проведена зі згоди усіх співвласників будинку та з врахуванням розміру їх часток у спільній власності на житловий будинок з врахуванням установленого порядку користування земельною ділянкою. Передача земельної ділянки була проведена відповідно до вимог законодавства та в межах наданих Височанській селищній раді повноважень. На час прийняття рішення співвласниками були: відповідачка та батьки позивача : ОСОБА_6 та ОСОБА_7, між якими не було ніякого спору щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_8 у розмірі 965 кв.м. Позивач отримав спадщину після смерті матері - 20.01.2009 року, а з позовом до суду звернувся 10.12 2014 року. Суд прийняв заяву відповідача про застосування позовної давності щодо вимог про визнання недійсним державного акту на землю від 26.12.1997 року .

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-