Справа № 163/2198/15-ц
Провадження № 2/163/313/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 05 жовтня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головненської селищної ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

встановив:

У суд з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за законом на спадкове нерухоме майно, а саме, житловий будинок А-1, літню кухню Б-1, гараж Г-1, сарай-В-1, сарай Д-1, вбиральню У, згідно даних технічного паспорта, яке знаходяться в селищі Головне по вулиці Калініна, будинок 1, Любомльського району, Волинської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3, 07 травня 2008 року, залишилось спадкове нерухоме майно, яке він заповів своїй дочці ОСОБА_2 Заповіт був посвідчений Головненсьою селищною радою 12 вересня 2007 року за реєстром № 95. ОСОБА_2 спадщину за заповітом в строк передбачений ст.1270 ЦК України не прийняла та не буде звертатися із заявою про поновлення строків прийняття спадщини і з позовом про визнання права власності на свою частину спадщини. А тому право на спадкування за законом перейшло до дружини померлого ОСОБА_1, однак, вона, як спадкоємець, не може отримати свідоцтво про право на вказану спадщину за законом, через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна, а тому звертається до суду для захисту свого права.

В судове засідання сторони не зявилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідачів проте, що позов ОСОБА_1 визнають повністю.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Свідоцтвом про смерть від 08.05.2008 року, стверджено факт смерті 07 травня 2008 року ОСОБА_3 в с.м.т. Головне, Любомльського району, Волинської області.

З відповіді приватного нотаріуса від 01.09.2015 року № 158/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в смт. Головне по вулиці Калініна, 1, Любомльського району Волинської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б могли підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві.

З рішення Головненської селищної ради Любомльського району від 25.12.2001 року вбачається, що Головненською селищною радою було вирішено надати ОСОБА_3 в постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд в смт. Головне площею 0,15 га по вулиці Клініна,1.

Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянкувід 29.12.2003 року ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 1500 га в смт. Головне по вулиці Клініна,1, Любомльського району, Волинської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно заповіту від 20 вересня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 85 посвідченого секретарем Головненської сільської ради Любомльського району ОСОБА_4, садкодавець ОСОБА_3 заповів автомобіль «Иж 21251» реєстраційний номер В7709 ВН ,1987 року випуску внуку - ОСОБА_5, а все інше майно дочці ОСОБА_2.

Відповідно свідоцтва про одруження серії ЯФ № 615623 від 17.08.1958 року позивачка- Ліщук Г.П. була дружиною спадкодавця- Ліщука П.Г.

Відповідно довідки від 25.12.2008 № 2406 в управління спадковим майном, яке залишилось після смерті 07.05.2008 року ОСОБА_3 вступила його дружина ОСОБА_1, яка на день його смерті проживала разом з ним.

З заяви поданою 05.05.2015 року посвідченої секретарем Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області вбачається, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється від прийняття спадкового майна, яке їй заповідав її батько ОСОБА_3.

Згідно паспорта серії ВР 034652 ОСОБА_1, яка народилась 08 вересня 1936 року в селі Гурбенці Сріблянського району Чернігівської області, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна, котре знаходиться в смт. Головне, вул. Калініна, 1, Любомльського району Волинської області, вищевказаному чинному законодавству і рішенням комісії рекомендовано ОСОБА_1 узаконити вказане спадкове нерухоме майно.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 130, 174 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 328, 346, 392, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на спадкове нерухоме майно вартістю 49983 (сорок девять тисяч девятсот вісімдесят три) гривні, а саме, житловий будинок А-1, літню кухню Б-1, гараж Г-1, сарай-В-1, сарай Д-1, вбиральню У, згідно даних технічного паспорта, яке знаходяться в селищі Головне, по вулиці Калініна, 1, Любомльського району, Волинської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі осіб, які його оскаржують, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя І.В.МОСІЄВИЧ