Провадження № 22-ц/780/5462/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 29 19.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 06 липня 2012 року близько 09год. 30 хвл.. Він ідучи з магазину «Івушка», який знаходиться біля в'їзду в СТ "Волна", в селі Пухівка Броварського району Київської області, проходячи навпроти вул. Степової, побачив собаку "Алабай" по кличці "ІНФОРМАЦІЯ_1", власниками якої є відповідачі, собака була прив'язана до скоби, що кріпилася до бетонної плити. Собака стрибнув в його бік, від чого повідок, яким була прив'язана, перервався. В цю ж мить собака стрибнула на нього і вдарив його передніми лапами в ліву сторону тулуба, внаслідок чого він упав спиною на бетонну плиту та отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху ребра зліва, закритого осколкового перелому поперекового хребця, у результаті чого переніс дві складні операції на хребті. Згідно із Актом судово-медичного дослідження № 129 від 10 вересня 2012 року внаслідок нападу на нього собаки відповідачів він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я строком більш як 21 день. У результаті нападу на нього собаки йому було завдано майнової шкоди на загальну суму 65474,62 грн., що полягає у понесених ним витратах на лікування, включаючи медичне обстеження, хірургічне втручання, післяопераційну реабілітацію, придбання ліків і медичних препаратів. Крім майнової шкоди, йому завдано також моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Через пошкодження хребта він тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, переніс дві складні операції, самостійно пересуватися не міг, тому змушений був користуватися сторонньою допомогою. На даний час він постійно відчуває слабкість і втомленість. У нього порушилися звичні життєві зв'язки, для відновлення яких потрібні значні додаткові зусилля. Отримане внаслідок нападу собаки відповідачів каліцтво позбавило його можливості працювати, виконувати роботу по господарству, допомагати своїй родині. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 100000 грн. У зв'язку з цим просив стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в розмірі 65474,62 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 63337,80 грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. та стягнуто на користь держави з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 судовий збір у сумі по 438,49 грн. із кожного, в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову відносно ОСОБА_2 та звільнити його від відшкодування шкоди позивачу, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального права. Вважає, що суд не звернув уваги на те, що сімейним кодексом України не передбачено солідарного стягнення за заподіяння шкоди одним з подружжя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючі позовні вимоги в частині солідарного стягнення матеріальної та моральної шкоди з подружжя ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що шкода підлягає стягненню на користь позивача солідарно із відповідачів, оскільки собака породи "Алабай" по кличці "ІНФОРМАЦІЯ_1" є їхнім спільним майном на підставі положень ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України відповідачі як особи, які є володільцями собаки є суб'єктами відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що власником собаки породи "середньоазіатська вівчарка", кличка "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка народилася у січні 2009 року, масть біла, стать "кобель" є відповідач ОСОБА_4 відповідно до міжнародного ветеринарного паспорта № 01214061, собака перебуває на її утриманні.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2013 року встановлено, що 06 липня 2012 року близько 09.30 год. вона у селі Пухівка Броварського району Київської області у садовому товаристві "Волна" на набережній річки Десна, що поблизу вулиці Степової, прив'язала до вбетанованого металевого штиря собаку породи "Алабай". Неочікувано з'явився ОСОБА_3, собака, відірвавшись від прив'язі, побігла в його бік, від чого той злякався і впав на землю, отримавши тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги правил тримання собак та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності в розмірі 80 грн. без конфіскації тварини (а. с. 11).

Із відміток у паспортах відповідачів видно, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з 22 липня 2005 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Пухівською сільською радою Броварського району Київської області (а. с. 38, 45).

Відповідно до Акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 129 від 20 вересня 2012 року, проведеного по медичній документації судово-медичним експертом ОСОБА_6, у позивача ОСОБА_3 виявлено закритий неускладнений компресійно-осколковий перелом 1-го поперекового хребця. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета, можливо за обставин і в термін 06 липня 2012 року, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я строком більш як 21 день (а. с. 6-10). В період з 09 по 31 липня 2012 року позивач ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології Головного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь". Позивачу проведено дві операції - 13 і 19 липня 2012 року, зокрема транспедикулярну стабілізацію хребта: скелетовано задній відділ хребта, у тіла 11 і 12 грудних хребців та 2 і 3 поперекових хребців введено гвинти, на які вмонтовано систему із поздовжніх стержнів, та виконано корекцію осі хребта. Після операцій ОСОБА_3 міг пересуватися лише за допомогою ходунків.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач ОСОБА_3 тривалий час знаходився на платному стаціонарному лікуванні, витрачав власні кошти на оплату лікування, придбання ліків, препаратів та медикаментів. Всього заявлена позивачем ОСОБА_3 сума відшкодування йому майнової шкоди становить 65474 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" одним із принципів поводження з тваринами є утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин залишати їх без нагляду не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ЦК України встановлено, що тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відшкодовується вона незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Дослідивши докази щодо підтвердження відшкодування майнової шкоди чеки, квитанції, рахунки-фактури, видаткові накладні (а. с. 12-24, 225, 226), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди - понесених витрат на оплату стаціонарного лікування, придбання ліків та медичних препаратів підлягають задоволенню лише на загальну суму 63337 грн. 80 коп., оскільки інші витрати, зокрема витрати на бензин, із лікуванням позивача не пов'язані.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_3 про відшкодування йому завданої моральної шкоди, суд першої інстанції вірно оцінив докази та врахов біль і страждання, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням здоров'я, отримавши тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я, характер та обсяг душевних страждань і переживань, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, встановлення йому через отримане ушкодження здоров'я ІІ групи інвалідності, час і зусилля, необхідні позивачу для відновлення попереднього стану. А також суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди 30000 грн..

За змістом ч. 1 ст. 1190 ЦК України о соби, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Разом з цим при вирішенні даного спору суд першої інстанції помилково застосував норми СК України та положення ч. 1 ст. 1190 ЦК України щодо солідарно стягнення з відповідачів заподіяної шкоди позивачу, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначена одна винна особа - ОСОБА_4, яка має відповідати за заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_3. Суд першої інстанції мав виходити з положень ч. 4 ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" та ст. 1166, 1167 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової і моральної шкоди та судового збору

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової і моральної шкоди та судового збору не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено в цій частині з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової і моральної шкоди відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової і моральної шкоди та судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: