АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3933/2015 Головуючий у першій інстанції - Волокітіна Н.Б.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.

за участю:

представника позивача Саліженка М.В.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 рокуПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_4 порушила умови Договору кредиту та не повертала кошти (відсотки) за користування ним в повному обсязі. В зв'язку із порушенням умов Договору, відповідач повинна сплатити: суму заборгованості по кредиту - 79 814,65 грн., прострочену заборгованість по кредиту - 6 436,09 грн., заборгованість по відсотках - 234,18 грн., прострочену заборгованість по відсотках - 4 127,95 грн., заборгованість по комісії - 1 390 грн., прострочену заборговані гь по комісії - 6 950 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання - 4 428,44 грн. та пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочення - 2 828,65 грн., крім того позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту у розмірі 40,50 грн., 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків у розмірі 32,29 грн., інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язань по кредиту у розмірі 333,77 грн., інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язань по відсотках у розмірі 363,37 грн., а всього заборгованість складає 106 979,89 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка становить 106 979,89 грн. та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 106 979,89 грн. та судовий збір в розмірі 1 069,80 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та залишити позов без розгляду. Вказує, що пунктами8.1, 8.2 договору кредиту від 12.12.2012 передбачено, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або у зв'язку із ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків згідно з регламентом цього третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови цього договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди. За таких підстав вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно постановлено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив того, що відповідач порушила порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором щодо вчасного повернення кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яка, в силу вимог укладеного між сторонами договору та норм закону, підлягає стягненню з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2012 між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір №R4В, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кредит в строк до 12.12.2017 та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 20% річних.

Відповідно до п.п. 3.4., 3.5., 4.6, 5.3.1. Кредитного договору, відповідач зобов'язалася погашати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно платежем в сумі не менше ніж 4 048 грн. в строк до 18 числа кожного місяця, починаючи з січня 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.12.2014 відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду з підстав розгляду даного спору в постіно діючому Третейському суді при асоціації українських банків відповідно до п. 8.1 кредитного договору від 12.12.2012.

Вирішуючи вищевказане клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав спосіб захисту своїх прав та інтересів саме шляхом звернення до суду із даним позовом.

Проте, вказані висновки суду є порушенням процесуального права, за таких підставрішення суду не можна визнати законним.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Згідно ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України).

Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

За положенням ст. 5 Закону України «Про третейські суди» спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», договір про передачу спору на розгляд до третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим пред'явлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (ст. ст. 121, 122 ЦПК України) за винятком, передбаченим п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Таким чином, за наявності третейської угоди (або третейського застереження) про передачу спору на розгляд до третейського суду та в разі звернення однієї зі сторін цієї угоди до державного суду цей суд зобов'язаний прийняти позовну заяву до розгляду й у разі, якщо в ході судового розгляду від відповідача до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами надійде заперечення проти вирішення спору в суді, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду (п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Як вбачається, п.8.1, п. 8.2 договору передбачено, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або у зв'язку із ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків згідно з регламентом цього третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови цього договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди.

Так, 26.12.2014 представником ОСОБА_4- ОСОБА_3 було поданодо суду клопотання про залишення позовних вимог без розгляду та вказував, що пунктами 8.1, 8.2 договору передбачено, що сторони домовилися про те, що спір може бути передано на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, у зв'язку з виникнення спорів та інших вимог, які виникають з цього договору.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення в справі рішення по суті та відмови в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення постановлене судом передчасно, тобто без належного з'ясування фактичних обставин справи та відповідного правового аналізу норм права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205, 207 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 -задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року - скасувати.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді