Справа № 199/8099/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі позивача та його представника

за участі представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на транспортні засоби в порядку спадкування за законом, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в ідеальній частці на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на транспортні засоби в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 63-69) ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., в частці на 3/4 частини автомобіля ВАЗ-21061 1983 р.в. р/н НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 20.01.2001 р. №кузова НОМЕР_8 та в частці на 3/8 частини автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в. р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10 ( а.с.1).

Представник відповідача - 1 адвокат Лукаш Л.О. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову (а.с.76).

Представник відповідача - 2 за довіреністю ОСОБА_6 просив суд задовольнити зустрічний позов повністю: поновити ОСОБА_3 строк позовної давності у зв'язку з пропуском даного строку звернення до суду з поважних причин, оскільки 26 грудня 2014 р. ОСОБА_3 з уточненої позовної заяви ОСОБА_7 та листа начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району №1, підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8, стало відомо, що ОСОБА_4 за час шлюбу із ОСОБА_3 (за три місяці до розірвання шлюбу) придбав автомобіль Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10, який фактично за законом є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності в ідеальній частці на ? частини автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10 без його реального поділу із залишенням автомобіля у спільній частковій власності.

У судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в окремо наданій суду заяві повідомив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що зустрічний позов ОСОБА_3 підтримує повністю та просив суд повністю задовольнити зустрічний позов.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Лукаш Л.О. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

В окремо наданій суду заяві четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та винести рішення на розсуд суду (а.с. 94).

Врахував заяви сторін та їх представників, дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 липня 1971 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /свідоцтво про одруження НОМЕР_11/ (а.с. 60).

Подружжя мало трьох дітей - ОСОБА_9, 1972 р.н., ОСОБА_1, 1978 р.н., та ОСОБА_7, 1985 р.н.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_12 (а.с. 31).

08 лютого 2000 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинений внаслідок його розірвання, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_13 від 12 10.2005 р. (а.с. 61).

16 лютого 2002 р. згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_14 ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_15 від 10.10.2011 р. (а.с. 29).

Заповіту померлий не залишив.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Згідно ч. 1. ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України законодавець визначив шестимісячний строк для прийняття спадщини.

В строки визначені законом для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 подав заяву до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 33).

ОСОБА_2 також подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 35).

Коло спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 є таким: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_9 (діти померлого) та ОСОБА_2.

Згідно ч. 2. ст. 1274 ЦК спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, що підтверджується відповідними заявами до нотаріальної контори (а.с. 34).

17 жовтня 2014 р. листом Вих. № 14/1ЦНП-5258 начальник Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району № 1 підпорядкований ГУМВС України в Дніпропетровській області повідомив (а.с. 62), що станом на 06.10.2011р. за гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходяться на обліку автомобілі:

· ВАЗ-21061, 1983 р.в., р/н НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 20.01.2001 р., № кузова НОМЕР_8;

· Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р., № кузова НОМЕР_10.

Автомобіль Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р., № кузова НОМЕР_10 було зареєстровано за ОСОБА_4 - 16.11.1999 р. під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_3

Таким чином після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на автомобіль ВАЗ-21061, 1983 р.в., р/н НОМЕР_6 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 20.01.2001 р., №кузова НОМЕР_8) та на ? частину автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р., №кузова НОМЕР_10).

Спадкоємцями після смерті померлого є спадкоємці першої черги: дружина померлого ОСОБА_2 та син померлого - ОСОБА_1

Позовні вимоги щодо автомобіля ЖУК А07, 1987 р.в., р/н НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_16 від 11.12.1991 р.), який входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, не заявлялися.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця.

Крім того відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, адже для спадкоємця, який прийняв спадщину, строк для звернення за свідоцтвом про право на спадщину чинним законодавством не обмежений.

25 жовтня 2014 р. державний нотаріус четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено гр. ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ-21061, 1983 р.в., р/н НОМЕР_6 та автомобіль марки Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, які належали гр. ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1., у зв'язку з тим, що спадкоємцем не подані правовстановлюючі документи на дане майно (а.с. 72).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частки кожного спадкоємця першої черги, у відповідності до позовних вимог за Позивачем ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом в ідеальній частці на 3/4 частини автомобіля ВАЗ-21061 1983 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 20.01.2001 р. № кузова НОМЕР_8 та в ідеальній частці на 3/8 частини автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. № кузова НОМЕР_10 після смерті померлого ОСОБА_7.

Розв'язуючи вимогу за зустрічним позовом, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Таким чином на спірні правовідносини за зустрічним позовом поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, КпШС УРСР, чинних на час їх виникнення.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до статей 16, 17 Закону України "Про власність", статті 22 КпШС України спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

Як встановлено судом, з 31 липня 1971 р. по 08 лютого 2000 р. ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 і згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України придбаний в період шлюбу автомобіль Mercedes Benz 190, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. № кузова НОМЕР_10 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3.

Згідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Зважаючи на те, що спірний автомобіль було набуто ОСОБА_4 в період шлюбу з ОСОБА_3, він у відповідності до вимог ст. 22 КпШС і ст. 16 Закону України „Про власність" є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 28 КпШС має право на ? його частку.

Суд звертає увагу, що у п. 25 своєї постанови від 21 грудня 2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум ВСУ України роз`яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту.

До винесення рішення суду з боку сторін не надходило заяв про застосування строку давності.

Початок позовної давності до вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст. 11 КпШС України, ст. 76 ЦК УРСР).

Про порушення свого права на спірний автомобіль ОСОБА_3 дізналась лише 26 грудня 2014 р. - з дати отримання нею уточненої позовної заяви ОСОБА_1 з долученим листом начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району №1, підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області (від 17.10.2014 р. вих. № 14/1ЦНП-5258), в якому зазначено, що за гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходиться на обліку автомобіль Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р., № кузова НОМЕР_10.

Згідно ст. 80 ЦК УРСР, який діяв на час спірних відносин, якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 за три місяці до розірвання шлюбу придбав автомобіль Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10, та з урахуванням пояснень ОСОБА_3, викладених у зустрічному позові щодо того, що ОСОБА_3 не було відомо про придбання даного автомобілю під час дії шлюбу, так як в цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично перестали спілкуватися, в цій частині суд погоджується із слушністю доводів ОСОБА_3 щодо поважності причин пропущення цього строку; початок перебігу трирічного строку на звернення до суду за захистом позивачка підставно обчислює з 26 грудня 2014 р., тобто дати отримання нею уточненої позовної заяви ОСОБА_1 з долученим листом начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солонянського району №1, підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області (від 17.10.2014 р. вих. № 14/1ЦНП-5258), тому слід визнати поважними причини пропущення позовної давності з боку ОСОБА_3

Таким чином, порушене право відповідача ОСОБА_3 підлягає захисту у спосіб, обраний нею у позовній заяві (ст. 16 ЦК України; суд вважає, що строк звернення до суду ОСОБА_3 дійсно пропущено з поважних причин та вважає за доцільне його поновити.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на ? частину автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в. р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10, суд виходить з того, що жодною із сторін не заявлено вимог про визнання права власності на автомобіль зі сплатою компенсації вартості його частки та не внесено її на депозитний рахунок, що є підставою для визнання за ОСОБА_3 ? частки у праві власності на автомобіль, який залишається у спільній частковій власності.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на транспортні засоби в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., в ідеальній частці на 3/4 частини автомобіля ВАЗ-21061 1983 р.в., р/н НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 20.01.2001 р., №кузова НОМЕР_8, та в ідеальній частці на 3/8 частини автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. №кузова НОМЕР_10 без його реального поділу із залишенням автомобілів у спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 278,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 278,52 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в ідеальній частці на автомобіль задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності в ідеальній частці на ? частину автомобіля Mercedes Benz 190, 1991 р.в., р/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 16.11.1999 р. № кузова НОМЕР_10 без його реального поділу із залишенням автомобіля у спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 187,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 187,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї