Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року комунальне підприємство «Житлогосп» (далі - КП «Житлогосп») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг станом на 1 листопада 2013 року у розмірі 2 653 грн 13 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є балансоутримувачем житлових будинків міста та надає населенню послуги по обслуговуванню будинків та прибудинкових територій. ОСОБА_1 прописаний та проживає у АДРЕСА_1 та йому надаються комунальні послуги згідно особового рахунку № НОМЕР_1. Зазначав, що відповідач належним чином не сплачує за комунальні послуги, внаслідок чого станом на 1 листопада 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 2 653 грн 13 коп.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житлогосп» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 1 листопада 2013 року у розмірі 2 653 грн 13 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1, як користувач і мешканець квартири, повинен сплачувати за надані житлово - комунальні послуги.

Проте повністю погодитись з таким висновком судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суди дійшли вірного висновку про те, що відсутність між сторонами укладеного договору не є підставою для звільнення від оплати житлово - комунальних послуг. Однак в іншій частині зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Як убачається з довідки від 16 грудня 2013 року, виданої КП «Житлогосп», у вказаній квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_2, дочки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та онука - ОСОБА_5 Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_1

Згідно з довідкою КП «Житлогосп» споживачі послуг за вказаною адресою свого обов'язку по своєчасній оплаті вартості житлово - комунальних послуг не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 1 листопада 2013 року становила 2 653 грн 13 коп.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Однак при розгляді справи суди не залучили до участі у справі всіх власників квартири.

У порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди не звернули належної уваги на зазначені норми закону та не надали належної оцінки тому, що співвласники, які зареєстровані та проживають разом з ОСОБА_1, зобов'язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко