АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2732/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: апелянта ОСОБА_6,

представника третьої особи Петюренко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Лозівський будинок-інтернат для пристарілих про стягнення аліментів з синів на утримання батька,

в с т а н о в и л а :

15 червня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів з синів на утримання батька, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється інвалідом 3-ї групи, як постраждалий від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії та змушений доживати вік у Лозівському будинку інтернаті.

Позивач має двох дорослих синів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають у батьківській хаті в с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області.

ОСОБА_6 вказує на те, що сини нехтують обов'язком утримувати свого батька, який є непрацездатним інвалідом та потребує матеріальної допомоги.

Тому просить суд стягнути з кожного відповідача щомісячно на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 10 червня 2015 року і по життєво.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення аліментів з синів на утримання батька відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконними, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачі по справі мають дохід, що є нижчим за прожитковий мінімум, та не мають змоги надавати матеріальну допомогу на утримання батька, а позивач не є таким, що потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки судом першої інстанції повно досліджено обставини справи щодо неможливості відповідачів сплачувати аліменти на утримання батька.

Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 батьком відповідачів є ОСОБА_6 (а.с. 7,8).

ОСОБА_6 є інвалідом 3-ї групи, як постраждалий від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.10.1997 року (а.с. 5).

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України в Черкаському районі, ОСОБА_6 отримує пенсію в розмірі 1243 грн. 27 коп. (а.с. 21).

Відповідно до довідки № 65 від 02.06.2015 року, заборгованість ОСОБА_6 за утримання в стаціонарному відділенні у Лозівському будинку інтернаті станом на 01.06.2015 року становить 1004 грн. (а.с. 18,19).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Встановлено, що відповідно до довідки про доходи від 14.03.2015 року за № 810 ОСОБА_10 працює на громадських роботах в Руськополянській сільській раді Черкаського району та займає посаду підсобного робітника. Загальна сума доходу за період липень-серпень 2015 року становить 2478,88 грн. Середній доход становить 1239,44 грн.(а.с. 36).

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України в Черкаському районі ОСОБА_9 є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію в розмірі 1049 грн. (а.с. 35) .

Довідки про доходи батька, який ставить питання про стягнення аліментів, є лише одним із засобів доказування, передбачених ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум на січень-серпень 2015 року в Україні встановлений -1176 грн., а на вересень-грудень 2015 року - 1330 грн.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_9 має дохід, що є нижчими за прожитковий мінімум та нижчий за пенсію батька-позивача та не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання останнього. Дохід іншого відповідача - ОСОБА_10 також є на рівні прожиткового мінімуму та на рівні доходу самого позивача, і тим більше, що це дані про дохід лише за два місяці.

Інших доказів, які б свідчили про заробіток відповідачів в більшому розмірі чи наявність в них інших доходів, в матеріалах справи відсутні.

Як зазначено вище, законодавець визначив обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач перебуває на утриманні в стаціонарному відділенні Територіального центру соціального обслуговування. Як вбачається з довідки Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Черкаського району від 02.06.2015 року № 79/-1-04, вартість утримання підопічного в стаціонарному відділенні (с.Лозівок) з 01.02.2015 року становить 2000 грн. в місяць (а.с.20), а пенсія за віком у ОСОБА_6 становить 1243,27 грн. В зв'язку з цим у нього перед Центром утворилася заборгованість по оплаті за його утримання в сумі 1004 грн.(а.с.18).

Питання про стягнення з відповідачів додаткових витрат на утримання позивача, останній не ставив. Відсутні також дані в справі і про те, по якій причині позивач перебуває на утриманні Центру, тоді, як він зареєстрований у своєму домоволодінні по вул.Прапорщика Гречаного,15 села Руська Поляна та є його співвласником на ряду з відповідачами (а.с.17).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню.

Рішення суду є законним та обгрунтованим. Доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Лозівський будинок-інтернат для пристарілих про стягнення аліментів з синів на утримання батька залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :