АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСББ «Волинь» про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.11.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСББ «Волинь» про зобов'язання вчинити дії задоволено.

19 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення на свою користь з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» судових витрат на правову допомогу.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСББ «Волинь» про зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та прийняти додаткове рішення про стягнення на його користь з відповідача судових витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що позивач замовив правову допомогу сам у себе; також помилковим є висновок суду про те, що надані ним документи не є доказами на підтвердження надання йому послуг з боку ТОВ «Дніпровська юридична група»; дата підписання акту виконаних робіт відповідає умовам договору про надання правової допомоги; підписання позовної заяви позивачем, а не представником, не суперечить вимогам закону; до судового процесу не було залучено особу, яка надавала правову допомогу, оскільки така особа надавала правову допомогу до відкриття провадження у справі, а саме складала позовну заяву.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено, зобов'язано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» надати ОСОБА_2 письмову інформацію щодо того, які з допоміжних приміщень в будинку № 10 по вулиці Волинській в м. Києві використовуються Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» для власних потреб, яка площа таких приміщень та їх місце розташування в будинку; які з допоміжних приміщень в будинку № 10 по вулиці Волинській в м. Києві передані в користування (в тому числі оренду) третім особам і які площі таких приміщень та їх місце розташування в будинку; найменування осіб, які використовують допоміжні приміщення в будинку № 10 по вулиці Волинській в м. Києві та умови, на яких такі приміщення передані в користування; яким чином були використані грошові надходження за користування допоміжними приміщеннями в будинку № 10 по вулиці Волинській в м. Києві. В задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що компенсація стороні витрат на правову допомогу іншою стороною здійснюється лише за умови участі особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні, під час вивчення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, та що законом не передбачена можливість компенсації витрат на правову допомогу, якщо особа, що надає правову допомогу, не приймала участь у судовому засіданні та не була допущена ухвалою суду.

Також заслуговують на увагу доводи позивача, що згідно з ч.3 ст.96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Згідно з ч.3 ст.119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив чи укладалася угода про надання правової допомоги між позивачем та ТОВ «Дніпровська юридична група», чи вносилися кошти позивачем за надані послуги товариства на його рахунок, чи дійсно позовна заява складалася не позивачем, а юристом товариства.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі - передачі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді