АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7362/15 Справа № 202/3781/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивачка звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. Від сплати судового збору звільнена, згідно чинного законодавства.

У обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилалась на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 8 червня 2013 року. Мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає. За цих підстав, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року частково задоволені позовні вимоги.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2015 року до досягнення трьох років сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір на користь держави в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачки і стягуючи з відповідача на її утримання 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років,суд першої інстанції виходив із вимог ч.2ст.84 СК України, встановлених обставин справи та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи із наступного.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року та мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно копії довідки про склад сім'ї, дитина проживає разом з матір»ю - позивачем по справі.

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 ст.84 СК України не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці,з якою проживає дитина.

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорюється, що відповідач є працездатною особою, проте, будь-яких доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи, відповідач є офіційно працевлаштованим, суду не надано. Крім того, судом встановлено, що відповідач на обліку в центрі зайнятості не перебуває, стабільного заробітку та постійного місця роботи не має.

Натомість, позивачка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та отримує соціальні виплати.

Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим, працездатним, колегія суддів приходить до висновку, що він може надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному судом розмірі, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на факт перебування на утриманні відповідача його батьків похилого віку є безпідставними, оскільки, дана обставина не підтверджена належними доказами, і до того ж, вказані посилання є суперечливими в контексті його тверджень про своє неналежне матеріальне забезпечення, що у свою чергу спростовуються саме поясненнями апелянта у суді апеляційної інстанції. Крім того, апелянт вказав, що на його утриманні будь-які інші особи не перебувають, за виконавчими листами він не здійснює виплати та має задовільний стан здоров»я, також зазначав, що фактично щомісячні його доходи складають, як мінімум - 1500 грн.

Щодо посилання апелянта на відсутність роботи, то останнє на увагу не заслуговує, оскільки, відповідач є працездатним і ним не надано доказів про вжиття заходів щодо офіційного працевлаштування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначені вище вимоги закону врахував та дійшов вірного висновку про задоволення заявленого позову, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а лише зводяться до незгоди з висновками суду.

Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи,що мають для неї значення, висновки суду відповідають цим обставинам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, суд вирішив даний спір, керуючись засадами законності, розумності і справедливості, постановив законне і обґрунтоване рішення підстави для скасування якого або зміни відсутні.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

В.А.Ремез