Справа №: 343/1911/14-ц
Провадження №: 2/0343/18/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря - Менделяк А. І.,

адвокатів - Вовка В.В., Мельника Б.М.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Новоселицька сільська рада, про усунення перешкод у користуванні дорогою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до сільського голови села Новоселиця Ісайчука Романа Володимировича, головного спеціаліста -юристконсульта відділу Держземагенства у Долинському районі Надівської Руслани Василівни, головного спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Ніни Петрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про захист прав на земельні ділянки та майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні дорогою до належного йому будинковолодіння АДРЕСА_1 зі сторони АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідача розгородити проїжджу частину дороги загального користування, забравши ворота з сторони АДРЕСА_1, розібрати бетонний паркан та забрати хвіртку зі сторони належного йому будинковолодіння; стягнути моральну шкоду в сумі 1500,00 грн. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинковолодіння по АДРЕСА_1. Дорога до даного будинковолодіння передбачена з АДРЕСА_1 та проходить по межі між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Однак відповідач чинить перешкоди в користуванні цим заїздом до його господарства, загородивши земельну ділянку, в тому числі по якій проходила дорога. На його звернення не чинити перешкоди ОСОБА_4 повідомив, що земельна ділянка належить йому, оскільки він її приватизував та отримав державний акт. У зв'язку з цим він змушений був звернутись у суд з позовом про скасування державного акту. Рішенням Долинського районного суду від 22.01.2014 року визнано недійсним державний акт ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, та скасовано його реєстрацію.

Однак, незважаючи на вищевказане рішення суду, ОСОБА_4 продовжує чинити йому перешкоди у користуванні дорогою для проїзду до належного йому будинковолодіння. Останній самовільно та незаконно встановив ворота зі сторони АДРЕСА_1 на проїжджій частині дороги та огорожу, вилиту з бетонних плит, при в'їзді до його будинку. У зв'язку з цим він змушений був звертатися в Новоселицьку сільську раду. Комісією в складі сільського голови с. Новоселиця Ісайчука Р., спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П., головного спеціаліста - юристконсульта Держземагенства у Долинському районі Надівської Р.В., представників проектної ліцензованої організації Фелюк Л.В. та Янцур О.І. з виходом на місце було розглянуто його звернення щодо встановлення та відновлення дороги, про що надана відповідь за № 3118/02-29 від 10.07.2014 року. З вказаної відповіді вбачається те, що згідно генерального плану забудови с. Новоселиця до його господарства передбачена дорога з АДРЕСА_1 по межі між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Також зазначено, що ОСОБА_4 дійсно загороджено дорогу, а саме по межі встановлено бетонний паркан та металеві ворота з АДРЕСА_1. Йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про захист свого права власності та права користування земельною ділянкою.

Таким чином відповідач перешкоджає йому користуватись дорогою загального користування для заїзду до його будинку. Наявність вказаних перешкод завдає йому значної моральної шкоди. Через нервове напруження він не може нормально відпочивати після роботи, відчуває дискомфорт, втратив сон, спокій, постійно відчуває біль. Також він змушений витрачати свій час та кошти для захисту своїх прав в різних інстанціях.

ОСОБА_4 було подано зустрічну позовну заяву, яку він уточнив та просив захистити його право власності на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд та земельною ділянкою, площею 0,0878 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в АДРЕСА_2, металевими воротами, частиною огорожі з бетонних секцій та криницею, визнавши протиправними дії сільського голови села Новоселиця Ісайчука Р.В., головного спеціаліста -юристконсульта відділу Держземагенства у Долинському районі Надівської Р.В., головного спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П. у незаконному виділенні дороги за рахунок його земельних ділянок, включення в площу дороги його криниці, та рекомендацій ОСОБА_3 на знесення його металевих воріт і огорожі з бетонних секцій; стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Новоселицької сільсьської Ради народних депутатів від 29.12.1993 року йому безоплатно передано у приватну власність 0,49 га землі, зокрема для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,24 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га. У 2002 році був розроблений генеральний план забудови с. Новоселиця ДП "Дніпроміст", затверджений рішенням Новоселицької сільської ради, згідно якого дорога з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_3 передбачена шириною 6 метрів за рахунок його, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 земельних ділянок. На той час його земельні ділянки перебували у його власності, були визначені межі, встановлена огорожа від суміжних землекористувачів, від АДРЕСА_1 на заїзді до господарства встановлені металеві ворота. Згідно довідки, виданої 01.10.2014 року виконкомом Новоселицької сільської ради, у його власності перебувають земельні ділянки, загальною площею 0,6096 га. Однак посадові особи, а саме сільський голова с. Новоселиця Ісайчук Р., спеціаліст по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П., головний спеціаліст - юристконсультант Держземагенства у Долинському районі Надівська Р.В. незаконно, всупереч земельному закондавству, надаючи відповідь ОСОБА_3 за № 3118/02-29 від 10.07.2014 року, вилучили у нього частини двох його земельних ділянок та порушили його право власності на майно, а саме: на огорожу з бетонних секцій, металеві ворота, які вони рекомендують знести, та криницю, яку вони включили в площу громадської дороги.

В судовому засіданні позивач - третя особа ОСОБА_3 заявлений ним позов підтримав та просив його задоволити. Додатково пояснив, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить йому на праві власності, яке він набув два роки тому 30.08.2013 року після смерті брата. В цьому будинку народилася його мама, і він там проживав ще з народження, тому стверджує, що дорога до його господарства з АДРЕСА_1 була завжди. По цій дорозі проїжджали великі камази, а тепер він навіть на велосипеді не може дістатися свого домоволодіння. Криниця, на яку вказуває ОСОБА_4, споконвіків була на цій дорозі, проте була можливість її об"їзду. Згодом ОСОБА_4 почав чинити йому перешкоди у користуванні вказаною дорогою: встановив при в`їзді з АДРЕСА_1 метелеві ворота, а зі сторони його господарства спорудив бетонний паркан таким чином, що майже дві його секції та хвіртка повністю закривають проїзд. Довідавшись, що ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, по якій проходить дорога, він оскаржив державний акт, який посвідчував право останнього на цю частину земельної ділянки. В судовому порядку вказаний державний акт було скасовано. Однак ОСОБА_4 надалі продовжує чинити йому перешкоди у користуванні дорогою загального значення, перекривши її, внаслідок чого він не може заїхати до свого будинковолодіння. Підтвердженням наявності дороги, з приводу якої виник спір, є акт від 10.07.2013 року, генеральний план с. Новоселиця та довідка ДП "Дніпромісто". Ширина дороги з АДРЕСА_1 становить 6 м, з них 3 м - проїжджа частина. Він не ставить вимогу, щоб спірна дорога по всьому периметру скаладла 6 м, а просить зробити можливим заїзд до його будинковолодіння з сторони АДРЕСА_1, забравши з сторони цієї вулиці ворота, а з сторони його господарсва - не цілих 2 секції бетонованого паркана з хвірткою.

Тривалий час він змушений ходити по різних інстанціях, щоб відновити заїзд до свого господарства. Відсутність такого заїзду позбавляє його можливості користуватися своїм майном, створює для нього суттєві незручності. Він, будучи інвалідом 2 групи, змушений витрачати кошти та час для захисту своїх прав, що спричиняє йому моральну шкоду, яку він оцінює в 1500 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_4 не визнав, просив відмовити в його задоволенні, вказавши, що дійсно комісія виходила за його зверненням в сільську раду. Однак, оскільки ворота та хвіртка були закриті, вони не могли встановити межі дороги, тому рекомендували йому звернутися в суд.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_13 позов ОСОБА_3 не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Також ОСОБА_13, яка є дружиною ОСОБА_4, пояснила, що по АДРЕСА_2 вона проживає близько 50 років. Земельна ділянка перейшла її чоловіку ще від його діда, який являвся братом діда ОСОБА_3 Останні між собою поділили земельну ділянку впоперек від земельної ділянки ОСОБА_9 до земельної ділянки ОСОБА_14 У кутку їхнього подвір'я стоїть криниця, біля якої був невеличкий проїзд і ворота, через які можна було проїхати фірою, щоб привести сіна чи дров. Згідно генерального плану с. Новоселиця дорога має бути 6 м, ДП "Дніпромісто" вказує, що дорога має становити 4 м. Вони не можуть виділити дорогу таких розмірів, оскільки там знаходиться криниця та ростуть дерева. Крім того колишній проїзд вони впорядковували самі, а ОСОБА_3 може проїжджати до свого господарства з АДРЕСА_3. План земельної ділянки, який міститься у матеріалах справи у їхньому технічному звіті, на підставі якого ОСОБА_4 було видано державний акт, не можна брати до уваги, оскільки він не є належним чином завіреним та не має печатки сільської ради. Крім того, у вказаному плані вказані не точні розміри, оскільки довжина їхньої земельної ділянки зазначена 107 м, а насправді має бути 115 м. Іншого плану земельних ділянок у них не має.

Заявлений зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити. Також пояснила, що будучи в складі комісії, яка вийшла на місце за усною заявою ОСОБА_3 щодо встановлення та відновлення дороги до його будинковолодіння, голова Новоселицької сільської ради Ісайчук Р.В., землевпорядник Семенишин Н.П. та представник Держземагенства в Долинському районі Надівська Р.В. діяли за межами своєї компетенції, оскільки без дозволу начальника своїм листом № 118/02-29 від 10.07.2014 року виділили дорогу загального користування за рахунок земельної ділянки ОСОБА_4 Вказана земельна ділянка належить йому на праві власності, що підтверджується довідкою сільської ради за № 785 та рішенням сільської ради від 2003 року. Комісія не вправі була виходити на місце, складати схеми, так як відсутнє рішення сесії сільської ради про виділення дороги.

ОСОБА_15, будучи допитаний в судовому засіданні в якості представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог -Новоселицької сільської ради, за первісним позовом, пояснив, що він є головою вказаної сільської ради, яка при вирішенні земельних питань керується генеральним планом. Генеральний план с. Новоселиця був розроблений у 2002 році на підставі опорного плану, тобто того, що є в наявності. Ширина дороги, з приводу якої виник спір, на генеральному плані становить 6 м, в реальності складає близько 4 м, оскільки при коригуванні генерального плану враховулися вимоги до плану забудови (межі червоних ліній). Не доїжджаючи до земельної ділянки ОСОБА_3 зі сторони АДРЕСА_3 є природній підйом, ширина якого становить 2,5 м, що унеможливлює проїзд з цієї сторони грузової техніки, пожежної машини. Заїзд до домогосподарства ОСОБА_3 можливий тільки зі сторони ОСОБА_4, а саме з АДРЕСА_1. 10.07.2014 року він у складі комісії виходив на місцевість, щоб вивести дорогу, що є в наяності. Ширина дороги у місці, де стоїть вже багато років криниця складає 6,29 м, якщо її обійти, то ширина дороги складатиме приблизно 3,5 м, проти чого не заперечив ОСОБА_3 Просив позов ОСОБА_3 задоволити.

Будучи допитаним в якості відповідача за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_15 пояснив, що він, як голова Новоселицької сільської ради, зібрав комісію для вирішення усного звернення ОСОБА_3 щодо встановлення та відновлення дороги. Вийшовши на місцевість, з врахуванням ситуації, яка склалася, та діючи у межах своїх повноважень, ними було зафіксовано факт порушення земельного законодавства та рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до суду за захистом своїх прав, про що складено відповідь від 10.07.2014 року № 118/02-29. Тоді ніяких земель не виділялося та не вилучалося, були визначені приблизні розміри дороги, яка повинна проходити повз господарство ОСОБА_4 до господарства ОСОБА_3 Криницю у склад дороги не включалося. Її необхідно обгородити, що також зазначено у плані земельної ділянки ОСОБА_4 1993 року. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Відповідач Семенишин Н.П. в судовому засіданні пояснила, що після звернення ОСОБА_3 в сільську разу з заявою про відновлення дороги та заїзду до його будинку вона, як землевпорядник Новоселицької сільської ради, у складі комісії вийшла на місце, щоб вирішити земельний конфлікт, що мав місце. При цьому коміся не встановлювала межових знаків, права власності не порушувала, вилучення землі не проводила. Ними було обстежено земельну ділянку, по якій повинна проходити дорога. Оскільки доступ до цієї дороги було закрито ОСОБА_4 зі сторони АДРЕСА_1 металевими воротами, а зі сторони господарства ОСОБА_3 - бетонним парканом з хвірткою, тому листом від 10.07.2014 року вони рекомендували ОСОБА_3 звернутися до суду з відповідним позовом. Вона будь-яких порушень не вчиняла, оскільки діяла відповідно до посадової інструкції, в якій зазначено, що вона має право брати участь у розгляді земельних спорів та виносити пропозиції щодо їх вирішення в порядку виконання. Просила відмовити ОСОБА_4 в позові.

Відповідач Надівська Р.В. суду пояснила, що вона працює на посаді головного спеціаліста - юристконсульта відділу Держземагенства у Долинському районі. Відповідно до своєї посадової інструкції вона має право надавати методичну та практичну допомогу сільській раді у земельних питаннях та згідно положення про відділ Держземагенства у Долинському районі - вживати заходів для досудового врегулювання земельних спорів. Тому після звернення голови Новоселицької сільської ради до відділу з приводу надання практичної допомоги, вона ввійшла до складу комісії, яка виїжджала на місцевість при розгляді звернення ОСОБА_3 щодо встановлення та відновлення дороги. Оскільки генеральний план не завжди відповідає дійсності, тому ними з врахуванням ситуації, яка склалася, був складений схематичний план, на якому вказано дорогу, яка у деяких місцях має 4 м. У своїй відповіді вони не посилалися на цей розмір, а пояснили ОСОБА_3 про можливість звернутися в суд з приводу спірного питання. Виявивши ворота та паркан, які стояли на дорозі загального користування, вони не зносили їх, а тільки зазначили про його наявність у плані. Їхній лист носить рекомендаційний характер, тому його не потрібно затверджувати у сільській раді. Право власності ОСОБА_4 жодним чином не порушувалося, оскільки у нього відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які свідчать про право власності на спірну земельну ділянку. Також, незважаючи на неодноразові вимоги, ним не надано хоча б технічної документації чи будівельного паспорта на будинковолодіння, не говорячи про документи, які підтверджують його право власноті на нього та відповідність побудови будівельним нормам. Крім того, рішення сільської ради від 23.07.2003 року, яким було уточнено площі земельних ділянок ОСОБА_4, скасовано, а державний акт визнано недійсним. Щодо посилань ОСОБА_4 на довідку сільської ради від 01.10.2014 року, як на підтвердження свого права власності на земельну ділянку по якій проходить спірна дорога, то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказана довідка видавалася на основі даних, які містяться в погосподарських книгах, а враховуючи те, що зміни в них вносяться станом на 1 січня, тому довідка видана без врахування того, що рішення про уточнення площ земельних ділянок від 23.07.2003 року скасовано, а державний акт ОСОБА_4 визнано недійсним згідно рішення суду від 22.01.2014 року. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно рішення Долинського районного суду від 30.08.2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку, загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м., допоміжною площею 10,3 кв.м., воріт № 1, огорожі № 2, що належало ОСОБА_16, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т. 1 а.с. 26-27).

Копія технічого паспорта на садибний житловий будинок від 06.06.2013 року підтверджує, що будинковолодіння в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, воріт і огорожі ( т. 2 а.с. 41-44).

Копія витягу № 17512104 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2014 року свідчить про те, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11, т. 2 а.с. 40).

Таким чином, вищевказане домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, розташоване по АДРЕСА_1, тому саме з цієї вулиці має бути заїзд до будинку.

Разом з тим, в судовому засіданні відповідач-позивач заперечував факт наявності дороги загального користування зі сторони АДРЕСА_1 до домоволодіння ОСОБА_3 Крім вищеописаних документів, вказане твердження спростовується наступним:

З копії викопіровки з генерального плану забудови території, на якій розміщені будинковолодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та будинковолодіння ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 25) вбачається наявність дороги загального користування з сторони АДРЕСА_1, яка веде до домогосподарства ОСОБА_3 повз домоволодіння ОСОБА_4

На запит адвоката Вовка В.В. від 15.11.2013 року про те, яка ширина дороги, що веде від будинковолодіння АДРЕСА_1 до АДРЕСА_1 згідно генерального плану с. Новоселиця Долинського району та з врахуванням вимог державних будівельних норм України (т. 1 а.с. 23), була надана відповідь ДП "Дніпромісто" за № 7/783 від 20.11.2013 року, в якій вказано те, що локальним коригуванням генерального плану с. Новоселиця Долинського району, розробленим їхнім інститутом у 2002 році, ширина вказаної в листі вулиці, з червоними лініями прийнята 6 м, з шириною проїзної частини 3,5 м і одностороннім тротуаром 2,5 м (т. 1 а.с. 22).

З відповіді виконавчого комітету Новоселицької сільської ради за № 118/02-29 від 10.07.2014 року вбачається, що 13.06.2014 року комісією в складі голови с. Новоселиця Ісайчука Р., спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П., головного спеціаліста - юристконсульта Держземагенства у Долинському районі Надівської Р.В., представників проектної ліценованої організації Фелюк Л.В., Янцур О.І. в присутності ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на місці було розглянуто звернення останнього щодо встановлення та відновлення дороги. Комісією було встановлено, що згідно генерального плану забудови с. Новоселиця, який розроблений ДП "Дніпромісто" в 2002 році і затверджений рішенням сесії Новоселицької сільської ради, до господарства ОСОБА_16 передбачена дорога з АДРЕСА_1 по межі між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ОСОБА_4 дійсно загороджено дорогу, а саме по межі встановлено бетонований паркан та металеві ворота з АДРЕСА_1. Представниками проектної ліцензованої організації ТзОВ "ІКЦ" здійснено зйомку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та дороги, яка має проходити до будинку ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_13 не погоджуються з тим, що їм необхідно знести частину бетонованого паркану та забрати ворота, комісія не мала можливості винести в натурі межі дороги та встановити межові знаки через самовільну побудову бетонного паркану на дорозі загального користування ОСОБА_4 ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду прозовом про захист права власності та право користування земельною ділянкою (т. 1 а.с. 7-8, 9, 10).

Також до матеріалів справи було долучено фотосвітлини (т. 2 а.с. 97-101), які свідчать про те, що з сторони АДРЕСА_1 встановлені ворота, а з сторони належного ОСОБА_3 будинковолодіння - бетонний паркан з хвірткою, що унеможливлює проїзд останнього до свого будинку.

Таким чином, в судовому засіданні підтвердився факт, що має місце порушення суб'єктивних прав позивача за первісним позовом, оскільки він позбавлений можливості проїзду до свого будинковолодіння з сторони АДРЕСА_1 по дорозі загального користування.

Суд критично ставиться до посилань відповідача-позивача та його представника на те, що встановлення дороги порушує його право власності, зокрема, на криницю, яка розташована у тому місці, де вимагає проїзд ОСОБА_3, оскільки він не надав суду жодного підтверджуючого документу, який свідчив би про його право власності на криницю, домоволодіння та на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

З копії технічого звіту про виконання роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 вбачається наявність відступу від криниці, що презюмує існування в цьому місці проїзду (т. 2 а.с. 47-54). ОСОБА_4 на обгрунтування своїх позовних вимог не долучено жодного іншого документу, з якого можна було б встановити межі його земельної ділянки. Більше того ОСОБА_3 не ставить питання про знесення цієї криниці, він згідний на її об'їзд.

Згідно копії рішення Новоселицької сільської ради "Про передачу земель у приватну власність та користування" від 29.12.1993 року ОСОБА_4 було передано безоплатно у приватну власність 0,49 га землі, в тому числі 0,24 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (т. 2 а.с. 10), однак будь-яких план-схем до цього рішення, визначення меж в натурі, погодження межівників не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні Долинського районного суду від 22.01.2014 року по справі № 343/2974/13ц, яке набрало законної сили 11.03.2014 року, встановлено, що рішенням Новоселицької сільської ради "Про розгляд заяв. Про уточнення площ земельних ділянок" від 23.07.2003 року затверджено уточнені площі земельних ділянок, які передані у приватну власність згідно рішень попередніх сесій Новоселицької сільської ради. Зокрема ОСОБА_4 уточнено загальну площу земельних ділянок, яка складає 0,6096 га, де діл. № 1 - 0,24 га АДРЕСА_1 - для обслуговування житлового будинку; діл. № 2 - 0,0878 га АДРЕСА_1 - для ведення особистого селянського господарства, діл. № 3 - 0,2818 га ур. Верхній Луг - для ведення селянського господарства... Під час ухвалення даного рішення сільською радою були допущені порушення вимог земельного законодавства, а саме передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_4 землю загального користування - вулицю, яка проходила до господарства ОСОБА_3 по межі земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_9

Тому, вирішено визнати незаконним та скасувати рішення Новоселицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 23.07.2003р. №50-7/2003 року "Про розгляд заяв. Про уточнення площ земельних ділянок"; визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 9 від 21.10.2003 року, та скасувати його реєстрацію (т. 2 а.с. 90-92).

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не має жодних прав на земельну ділянку, по якій проходить дорога загального користування та яка віднесена до земель комунальної власності, яку він пригородив, позбавляючи ОСОБА_3 заїзду до свого будинковолодіння.

Посилання відповідача-позивача на довідку Новоселицької сільської ради № 785 від 01.10.2014 року, як на підтвердження права власності на земельні ділянки, загальною площею 0,6096 га, а саме: 0,24 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2; 0,0878 га - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1(т. 2 а.с. 9) не приймаються судом до уваги, оскільки, як вказали в судовому засіданні представник Держземагенства в Долинському районі та землевпорядник Новоселицької сільської ради, такі довідки видаються на підставі відомостей, які містяться в погосподарських книгах, зміни до яких вносять в кінці кожного року. Враховуючи те, що рішення сільської ради від 23.07.2003 року визнано недійсним, державний акт ОСОБА_4 скасовано згідно рішення суду від 22.01.2014 року, тому вказана довідка була видана без врахування таких змін, тому посилання на неї, як на підтвердження права власності на земельну ділянку, по якій проходить дорога загального користування, є безпідставним та суперечить вимогам земельного та цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 126 ЗК України документом, що посвідчує право на земельну ділянку є державний акт, а не довідка органу місцевого самоврядування.

Таким чином, суд вважає доведеними ті факти, що дорога до будинковолодіння ОСОБА_3 зі сторони АДРЕСА_1 існувала, останньому чиняться перешкоди ОСОБА_4 у користуванні дорогою загального користування. Відповідачем-позивачем ОСОБА_4 не було надано жодного документу, який би підтверджував законність встановлення бетонного паркану та металевих воріт, які створюють перешкоди в користуванні дорогою загального користування до належного ОСОБА_3 будинковолодіння, тому первісний позов в цій частині слід задоволити та зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні дорогою загального користування до належного ОСОБА_3 будинковолодіння АДРЕСА_1, шляхом розгородження проїжджої частини цієї дороги, забравши металеві ворота зі сторони АДРЕСА_1 та частину бетонного паркану (дві секції) з хвірткою зі сторони будинковолодіння ОСОБА_3, оскільки останній має право вільно користуватися землею загального користування, яка належить територіальній громаді села і є комунальною власністю.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом довів, що внаслідок неправомірних дій відповідачем-позивачем йому була завдана моральна шкода, яка полягала у постійному нервому напруженні, відчутті дискомфорту, втраті сну та спокою з приводу перешкод в користуванні дорогою загального користування, яка веде до його будинковолодіння, та пов'язаними з цим численними зверненнями до органів влади та суду. Разом з тим, заявлений ОСОБА_3 розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 500,00 гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача за первісним позовом, суд вважає достатньою для відновлення його нормальної організації свого життя.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4, то останній на підтвердження своїх вимог посилається на вищеописану відповідь виконавчого комітету Новоселицької сільської ради від 10.07.2014 року, вказуючи на те, що сільський голова с. Новоселиця Ісайчук Р.В., спеціаліст по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П., головний спеціаліст - юристконсульт відділу Держземагенства Надівська Р.В. діяли поза межами своїх повноважень, порушуючи його право власності на земельну ділянку та криницю, огорожу, ворота. З таким погодитися не можна, виходячи з наступного:

Ісайчук Р.В. є головою Новоселицької сільської ради, що визнали всі учасники судового розгляду.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський голова веде особистий прийом громадян; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань.

Згідно наказу № 17к "Про прийом на роботу спеціалістом відділу" від 20.10.2003 року Надівську Р.В. прийнято на роботу в районний відділ земельних ресурсів на посаду спеціаліста І категорії по правовому забезпеченні та роботі із зверненнями громадян з 20.10.2003 року (т. 2 а.с. 74).

Як вбачається з посадової інструкції головного спеціаліста Надівської Р.В., затвердженої начальником відділу Держемагенства у Долинському районі від 10.01.2013 року, до її обов'язків належить, зокрема, розглядати звернення громадян з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян" та інших нормативно-правових актів, а також вносити пропозиції щодо виявлення та усунення причин, що породжують подання скарг; за дорученням начальника Відділу вона зобов'язана брати участь у межах своїх повноважень у здійсненні перевірок щодо стану розгляду звернень громадян в органах місцевого самоврядування; надавати методичну та практичну допомогу спеціалістам по землевпорядкуванню рад базового рівня (т. 2 а.с. 75-78).

З положення про відділ Держземагенства у Долинському районі Івано-Франківської області, затвердженого наказом Державного агенства земельних ресурсів України за № 432 від 12.09.2012 року, вбачається, що відділ Держземагенства у Долинському районі відповідно до покладених на нього завдань здійснює заходи щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснення топографо-геодезичної і картографічної діяльності; організовує розгляд звернень громадян, юридичних осіб, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та надає роз'яснення з питань, що належать до його компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг (т. 2 а.с. 79-86).

Згідно розпорядження "Про прийняття на роботу на посаду спеціаліста 11 категорії по землевпорядкуванню" на посаду спеціаліста 11 категорії по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради з 14.01.2004 року прийнято Семенишин Н.П. (т.2 а.с. 87).

Як вбачається з посадової інструкції спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради, затвердженої сільським головою Ісайчуком Р. від 20.12.2010 року, спеціаліст по землевпорядкуванню бере участь у розгляді земельних спорів та вносить пропозиції щодо їх вирішення в порядку виконання, розглядає звернення фізичних та юридичних осіб із земельних питань і готує проекти висновків (т. 2 а.с. 88-89).

Таким чином, сільський голова с. Новоселиця Ісайчук Р.В., спеціаліст по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Н.П., головний спеціаліст - юристконсульт відділу Держземагенства Надівська Р.В., даючи відповідь №118/02-29 від 10.07.2014 року на усне звернення ОСОБА_3, діяли у межах наданих їм повноважень відповідно до посадових інструкцій та діючого законодавства. Вищеописана відповідь носить рекомендаційний характер, схема додана до нього була зроблена, виходячи з ситуації та можливостей, які склалися. Виїздом на місце та дачею відповіді на звернення ОСОБА_3 вони ніяким чином не порушили право власності ОСОБА_4, не вчиняли жодних незаконних дій по незаконному виділенні за рахунок земельної ділянки останнього дороги, не визначали її площу, оскільки така вже визначена генеральним планом села. Крім того, ОСОБА_4 не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження права власності на земельні ділянки та майно, яке він просить захистити, а тому його зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 23, 321, 391, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 83, 95, 125, 126, 152, 158 Земельного кодексу України, ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 3, 59, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 213 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

РIШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Новоселицька сільська рада, про усунення перешкод у користуванні дорогою задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні дорогою загального користування до належного ОСОБА_3 будинковолодіння АДРЕСА_1, шляхом розгородження проїжджої частини цієї дороги, забравши металеві ворота зі сторони АДРЕСА_1 та бетонний паркан з хвірткою зі сторони будинковолодіння ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 500,00 (п`ятсот) гривень моральної шкоди та 1000,00 (одну тисячу) гривень за надання правової допомоги згідно квитанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до сільського голови села Новоселиця Ісайчука Романа Володимировича, головного спеціаліста - юристконсульта відділу Держземагенства у Долинському районі Надівської Руслани Василівни, головного спеціаліста по землевпорядкуванню Новоселицької сільської ради Семенишин Ніни Петрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про захист прав на земельні ділянки та майно відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Зміст повного рішення виготовлено 15.04.2015 року.