Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2015

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дашковецької сільської ради про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Дашковецької сільської ради про визнання права власності. В позові зазначає, що 21.03.2014 помер його батько ОСОБА_3. Після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем на дане майно за заповітом, але не може оформити спадщину, адже після звернення до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у вчинені даної дії, оскільки на майно, яке підлягає державній реєстрації відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права. Крім того, позивач зазначив, що його мама (дружина покійного) ОСОБА_4 заявою від 10.06.2014 відмовилась від прийняття належної їй обовязкової частки спадкового майна.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Представник Дашковецької сільської ради ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що згідно даних із погоподарських книг, покійний ОСОБА_3 дійсно був власником житлового будинку, який розташований в с.Дашківці по вул.Ювілейна, 107 Літинського району. Позивач проживав до дня смерті із спадкодавцем та повністю приняв спадщину.

Свідок ОСОБА_5 в судому засіданні зазначила, що вона є мамою позивача ОСОБА_2 та дружиною покійного ОСОБА_3. Суду пояснила, що коли вона одружилась з покійним чоловіком, то пішла проживати до нього в його будинок, що розташований в с.Дашківці по вул.Ювілейна, 107 Літинського району, де проживала разом з сином та чоловіком до дня смерті останнього. Їй відомо те, що покійний чоловік ще за життя зробив заповіт, згідно якого все своє майно, в тому числі вищевказаний житловий будинок заповів їх синові - ОСОБА_2. Також свідок пояснила, що вона є людиною похилого віку, хворіє, ОСОБА_2 це її єдиний син, вона хоче щоб даний будинок перейшов йому у власність, тому відмовилась від прийняття належної їй частки спадковго майна, яке залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_3, на користь сина ОСОБА_2

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Свідоцтво про смерть (а.с. 6) свідчить, що ОСОБА_3 помер 21.03.2014 року. Копія заповіту (а.с.7) підтверджує, що покійний ОСОБА_3 заповів усе своє майно, де воно не було і з чого б не складалося позивачеві по справі ОСОБА_2. Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область Літинський район, с.Дашківці вул.Ювілейна,107 (а.с.8-13) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1969 року за ОСОБА_3. Крім того, у даному документі стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Копія довідки виданої виконкомом Дашковецької сільської ради (а.с.17) свідчить, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21.03.2014 року, дійсно є власником житлового будинку та погосподарських споруд в с.Дашківці по вул.Ювілейна,107 Літинського району Вінницької області. Із копії виписки з по господарської книги за 2011-2015 рр. за адресою: с.Дашківці по вул.Ювілейна,107 Літинського району головою домогосподарства рахувався ОСОБА_3 його сином значиться ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Копія довідки (а.с.18) свідчить, що земельна ділянка загальною площею 0,84 га, яка розташована в с.Дашківці по вул. Ювілейна,107, а саме: - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га; - для ведення ОСГ 0,59 га, дійсно рахується за ОСОБА_3, який помер 21.03.2014 року. Копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.19) свідчить, що у Літинській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справі після смерті ОСОБА_3. Із копії заяви (а.с.14) встановлено, що ОСОБА_4 відмовилась від прийняття належної їй частки спадкового майна за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на користь спадкоємця за заповітом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідь нотаріуса (а.с.15) свідчить, що ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець своє право власності в БТІ не зареєстрував.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1969 році, виписка з погосподарської книги Дашковецької сільської ради підтверджує, що ОСОБА_3 являвся власником житлового будинку за адресою: с.Дашківці по вул.Ювілейна Літинського району, Вінницької області, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул.Ювілейна, 107, с.Дашківці Літинсього району Вінницької області, загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., позначений на плані літерою «А», веранда літера «а» , веранда літера «а1», ганок, сарай-гараж літера «Б», сарай літера «В», погріб з шиєю літера «п/В», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, колодязь№4, після смерті ОСОБА_3, який помер 21.03.2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Вінницькї області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна