Справа № 148/535/14-ц
У Х В А Л А

20 листопада 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Грох Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині скаргу Прокурора Тульчинського району в інтересах Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіна ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тульчинського району в інтересах Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіна ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції (далі відділ ДВС Тульчинського РУЮ), мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.05.2014 по справі 148/535/14-ц, яке набрало законної сили 27.05.2014, задоволено позов прокурора Тульчинського району в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоровя України як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 8453, 31 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Тульчинським районним судом Вінницької області 23.06.2014 на виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист №148/535/14-ц, який 23.06.2014 року предявлений прокурором Тульчинського району в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоровя України як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіка ОСОБА_1 до відділу ДВС Тульчинського РУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. За вказаним виконавчим документом, державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3, 26.06.2014 було відкрито виконавче провадження за № 43819407 згідно з яким боржнику ОСОБА_2 надавалось право добровільно виконати зобовязання, а саме: сплатити на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 8453,10 грн. до 03.07.2014.

31.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого листа №148/535/14-ц стягувачу у звязку з тим, що майно боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку органами внутрішніх справ.

Однак, дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 43819407 є незаконними з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 11 зазначеного закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби, або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Крім того, приписи ч.2-5 ст. 52 вказаного Закону (в редакції від 02.03.2015) визначають, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також: на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до з п. 7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Згідно п.3.12 вищевказаної Інструкції, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів, зокрема до органів державної податкової служби, Державної казначейської служби України, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Пункти 4.13.3, 4.14.4 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 № 74/5 встановлено, що у разі відсутності відомостей про місцезнаходження майна боржника за виконавчими документами, зазначеними в пункті 4.13.2 цієї Інструкції, державний виконавець виносить постанову про розшук майна, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби.

Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (місцезнаходженням) боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Розшук громадянина-боржника, дитини та розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи, а також іншого майна боржника здійснює державна виконавча служба шляхом запитів до відповідних установ (Державної автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, податкової адміністрації, банків або інших кредитних установ тощо).

У звязку з тим, що вказане виконавче провадження відкрито за заявою прокуратури Тульчинського району, крім того, прокуратурою району здійснювалось представництво інтересів держави в особі Міністерства охорони здоровя України як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіка ОСОБА_1 в суді, прокуратурою Тульчинського району 07.10.2015, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 43819407 від 26.06.2014 по виконанню виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області №148/535/14-ц, виданого 23.06.2014, стосовно якого 31.08.2015 було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

У ході ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №43819407, встановлено, що державним виконавцем Хлопотіним О.В. 10.07.2014 було надано запити до ВРЕР ДАІ щодо наявності транспортних засобів та до ВАТ «Ощадбанк» на предмет наявності відкритих на імя ОСОБА_5 поточних та депозитних рахунків.

16.07.2014 було встановлено, що у власності останнього перебуває автомобіль Ford Sierra 2.0 I 1998 року випуску, № куз.WF0FXXGBBFJL54048.

29.07.2014 стосовно вказаного автомобіля, державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанову про розшук вказаного автомобіля.

30.07.2014 виконавче провадження №43819407 було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з оголошеням у розшук транспортного засобу боржника.

31.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №43819407 на підставі ч.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з усуненням обставин, які були підставою для його зупинення. Проте, у ході ознайомлення було встановлено, що у матеріалах провадження відсутні будь-які документи, які б свідчили про усунення обставин, які були підставою для зупинення виконавчого провадження.

Крім того, 31.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого листа №148/535/14-ц стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Рішення про повернення виконавчого листа стягувачу на вказаній підставі є необгрунтованим, оскільки у матеріалах виконавчого провадження є інформація про наявність у боржника майна, а саме автомобіля FordSierra 2.0 I 1998 року випуску, №куз. WF0FXXGBBFJL54048.

Окрім того, не перевірено наявність відкритих на імя боржника рахунків у банківських та кредитних установах, нарахованих коштів на них, оскільки не було здійснено запити до банківських та кредитних установ, а запит на отримання подібної інформації від Державної податкової служби є недостатнім у силу п.4 ч. 1 ст. 62 Закону України « Про банки і банківську діяльність» у якій зазначено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику лише на його письмову вимогу, тобто запити до Державної податкової служби України щодо наявності банківських рахунків не є ефективним, оскільки така інформація у вищезгаданого державного органу відсутня. Також, з огляду на матеріали виконавчого провадження, можна зробити висновок, що у ході примусового виконання не було надіслано запити до Держземагенства, Державного центру зайнятості та інших державних установ, які володіють інформацією про наявність/відсутність у боржника коштів чи майна.

Отже, державним виконавцем не було виконано, передбачених Законом, вичерпних дій спрямованих на розшук майна боржника, а тому не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 1 ст. 46 ЦПК України визначено, що органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи із змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У пункті 4 вказаної постанови зазначається, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (ч.1 ст.7, п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Про винесення оскаржуваної постанови прокуратурі Тульчинського району стало відомо 30.09.2015 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції та присвоєному, відповідно до журналу обліку вхідної кореспонденції, номеру, а тому строк на оскарження вказаної постанови має бути поновлений оскільки пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що рішення державного виконавця порушує інтереси стягувача, представником якого у даній цивільній справі є прокурор, позов подається прокурором до Тульчинського районного суду в порядку ст. 383 ЦПК України.

В зв'язку з даними обставинами просить поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 від 31.08.2015 про повернення виконавчого документа у справі №148/535/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8453, 31 грн. стягувачу від 31.08.2015.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 23.06.2014 у справі 148/535/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8453, 31 грн. стягувачу від 31.08.2015.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 про повернення даного виконавчого документу.

Зобовязати державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ вчинити виконавчі дії, у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Прокурор прокуратури Тульчинського району в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу за його скаргою розглянути в його відсутність. На задоволенні скарги наполягає.

Заінтересована особа - представник Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіна ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Скаргу підтримує.

Представник відділу ДВС державний виконавець та боржник- Анісенко П.Ю. в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи і відомостей про причину їх неявки до суду не надійшло. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду з скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.05.2014 (а.с.15-16) по справі 148/535/14-ц, яке набрало законної сили 27.05.2014, задоволено позов прокурора Тульчинського району в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоровя України як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 8453, 31 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

23.06.2014 Тульчинським районним судом Вінницької області на виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист №148/535/14-ц, який 23.06.2014 року предявлений прокурором Тульчинського району в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоровя України як органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіка ОСОБА_1 до відділу ДВС Тульчинського РУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.31).

За вказаним виконавчим документом, державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3, 26.06.2014 було відкрито виконавче провадження за № 43819407 згідно з яким боржнику ОСОБА_2 надавалось право добровільно виконати зобовязання, а саме: сплатити на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 8453,10 грн. до 03.07.2014 (а.с.31).

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2014 було встановлено, що у власності ОСОБА_2 перебуває автомобіль Ford Sierra 2.0 I 1998 року випуску, № куз.WF0FXXGBBFJL54048 (а.с.36) і 29.07.2014 стосовно вказаного автомобіля, державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанову про розшук вказаного автомобіля (а.с.37,38).

30.07.2014 виконавче провадження №43819407 було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з оголошеням у розшук транспортного засобу боржника, що підтверджується копією постанови про зупинення виконавчого провадження (а.с.39).

31.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №43819407 на підставі ч.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», так як майно боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку органами внутрішніх справ (а.с.43).

Згідно копії акту державного виконавця від 15.08.2015 (а.с.42) вбачається, що державним виконавчем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4 встановлено, що рухоме майно в рахунок погашення боргу відсутнє, що в своє чергу не відповідає дійсності, так як у матеріалах виконавчого провадження є інформація про наявність у боржника майна, а саме автомобіля FordSierra 2.0 I 1998 року випуску, №куз. WF0FXXGBBFJL54048.

Згідно копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 43819407 від 31.08.2015 (а.с.43) вбачається, що державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_4, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий лист №148/535/14-ц, виданий 23.06.2014 стягувачу у звязку з тим, що майно боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку органами внутрішніх справ.

Суд вважає, що дана постанова державним виконавцем винесена передчасно, оскільки нею належним чином перевірка майнового стану боржника не здійснена, а саме: під час виконавчого провадження не було надіслано запити до Держземагенства, Державного центру зайнятості та інших державних установ, які володіють інформацією про наявність/відсутність у боржника коштів чи майна, про що свідчать копії матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, не у повній мірі перевірено наявність відкритих на імя боржника рахунків у банківських та кредитних установах, нарахованих коштів на них, оскільки не було здійснено запити до банківських та кредитних установ, а також не була перевірена інформація про дії, які були проведені УДАІ УМВС України у Вінницькій області щодо розшуку автомобіля FordSierra 2.0 I 1998 року випуску, №куз. WF0FXXGBBFJL54048.

Оскільки державним виконавцем не було виконано, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вичерпних дій, спрямованих на розшук майна боржника, то і не було підстав для повернення виконавчого листа стягувачу.

Так як прокурору про неправомірність оскаржуваної постанови від 31.08.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу - Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. академіка ОСОБА_1 стало відомо 30.09.2015, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с.43), а скарга на дії державного виконавця подана 12.10.2015, тому строк на оскарження вказаної постанови не був пропущений, так як десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод не сплинув.

Керуючись ст. ст.383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу прокурора Тульчинського району в інтересах Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіна ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документу виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області, виданого 23.06.2014 у справі №148/535/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8453, 31 грн..

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.08.2015 виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області, виданого 23.06.2014 у справі №148/535/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8453, 31 грн.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції вчинити виконавчі дії, у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», з виконання виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області, виданого 23.06.2014 у справі №148/535/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 8453, 31 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: