АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/9261/14 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Справа № 626/2276/14-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про оскарження рішення щодо відмови надання згоди на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, зобов'язання вчинити пені дії щодо надання згоди на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними відмову Красноградської РДА у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ЗУ «Про фермерське господарство» є діючим законом на момент звернення щодо надання згоди на розробку проекту земельної ділянки для ведення фермерського господарства, який регулює відносини та порядок надання земельної ділянки для фермерського господарства. І саме цей закон має застосовуватися в сфері регулювання питання фермерського господарства.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів свій позов, оскільки питання щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель державної або комунальної власності не відноситься до компетенції відповідача у справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ч.3 ст.. 122 ЗК України, яка діє на час правовідносин, що виникли між сторонами, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, у урахуванням вимог ч. 7 цієї статті, для дуального дачного будівництва .

Наведена норма права не наділяє районні державні адміністрації правом вирішувати питання щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції мав застосувати при вирішенні вказаного питання Закон України «Про фермерське господарство», оскільки він є спеціальним законом і прийнятий пізніше за Земельній Кодекс України, судовою колегією не приймається, оскільки, зміни до ст.. 122 ЗК України прийняті після прийняття Закону України «Про фермерське господарство» і ЗУ України є спеціальною нормою, яка регулює правовідносини у сфері земельного законодавства.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами і дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки він повинен для вирішення свого питання звернути до відповідного компетентного органу, який за законом вирішує питання щодо передачі у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення..

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії