Справа № 544/1619/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я пров. №2/544/550/2015

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 (фізичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду у жовтні 2015 року з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2. позичила у нього 60 000 грн, на підтвердження чого надала йому розписку. Відповідно до договору позики (розписки) відповідач зобовязулався повернути отримані кошти у строк до 30 червня 2015 року, а в разі неповернення вищезазначеної сума боргу дана сума подвоюється до 120 000 грн. У визначений строк відповідач коштів не повернула.

Просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь загальну суму боргу за договором позики у розмірі 120 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що застереження про те, що в разі неповернення відповідачем боргу у встановлений строк дана сума подвоюється до 120 000 грн, визначено у розписці за погодженням обох сторін.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала, що дійсно отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 60 000 грн, які зобовязувалася повернути до 30.06.2015. Умова про подвоєння суми боргу у разі невчасного повернення основної позики була підписана нею під впливом складних фінансових обставин. Насьогодні вона не в з змозі повернути позивачу борг у подвійному розмірі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню виходячи з такого.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносин:

11 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_3 у борг грошові кошти в розмірі 60 000 грн та на підтвердження отримання вказаної суми коштів надала позивачу розписку. Згідно розписки, що знаходиться у матеріалах справи (а.с. 4), ОСОБА_2 зобовязувалася повернути ОСОБА_3 у строк до 30 червня 2015 року 60 000 грн, а в разі неповернення вищезазначеної сума боргу дана сума подвоюється до суми у розмірі 120 000 грн. У визначений строк відповідач борг не повернула, таким чином прострочивши виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 1046 - 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору. Така правова позиція щодо правової природи виданої боржником розписки, викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Отже, письмова розписка про отримання грошових коштів, складена власноручно відповідачем ОСОБА_2, відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу, а також встановлює відповідальність позичальника шляхом подвоєння суми коштів, які повинен повернути відповідач у разі прострочення виконання основного зобовязання.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 120000 грн основного боргу за договором позики з урахуванням неустойки за прострочення боржником зобовязання, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Приписами частини 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави 1200 грн. судового збору.

На підставі викладеного та ст.ст.526, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, заборгованість за договором позики у сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір на користь держави у сумі 1200 (одну тисячу двісті) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 10 днів із дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 18.11.2015