Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/4724/15-ц
провадження 2/369/2296/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10.08.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно: на житловий будинок. За життя померлий заповіту не залишив. Даний будинок був побудований померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період зареєстрованого шлюбу, а тому до складу спадщини увійшла ? частину будинку. У встановлений законом термін вони прийняли спадщину, оскільки подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та постійно проживали разом з померлим. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримала відмову нотаріусу через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно та реєстрації в державному реєстрі. Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці відсутні, вони спадщину прийняли, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважають своє право порушеним.

Просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини, а за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 126а.

У судове засідання позивачі та їх представник не зявились. Подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов.

У судове засідання представник Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що 25 січня 1959 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюбі, виданого виконавчим комітетом Сидоровицької сільською радою Розважівського району Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради Київської області від 20 березня 1978 року ОСОБА_3 видано свідоцтво на будівництво житлового будинку.

У подальшому житловий будинок був прийнятий в експлуатацію, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 09 квітня 1988 року.

Рішенням виконавчого комітету Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 7 від 19 лютого 1993 року визнано право власності за ОСОБА_3 на житловий будинок в с.Горенка по вул. Київська, 126а.

З листа КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області №665 від 28 серпня 2014 року вбачається, що право власності на житловий будинок 126а по вул. Київська в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області не зареєстровано.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних ільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення щодо режиму майна подружжя містились і в Кодексі Україні про шлюб та сімю, чинного на час побудови спірного будинку та його реєстрації. А саме, за ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 24 КУпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру забор відчуження обєктів нерухомого майна №39971330 від 02 липня 2015 року в реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Київська, 126а в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області відстуні.

Відповідно до статті 2 вищевказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

На підставі наданих документів, оскільки будівництво житлового будинку було завершено у 1984 році з подальшим введенням обєкту в експлуатацію, в період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, суд вважає доведеним, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 126а по вул. Київська в с. Горенка виникло у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах, тобто по ? за кожним. Тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину як спільне майно подружжя суд вважає обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, та підлягають до задоволення.

07 червня 2009 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК №150789 виданого виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого виконавчим комітетом Сидоровицької сільською радою Розважівського району Київської області, а також батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження № 253466, виданого виконавчим комітетом Сидоровицької сільською радою Іванківського району Київської області, та свідоцтвом про одруження ІІІ-БК №351607, виданого виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

25 листопада 2009 року до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1, ОСОБА_2

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

П. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що при розгляді спадкових справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачі по справі спадкове майно прийняли, оскільки проживали постійно з померлим на час відкриття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок не можуть через відсутність реєстрації права власності на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 квітня 2015 року Першої Київської обласної державної нотаріальної контори №467.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за позивачами необхідно визнати право власності по 1/4 частині за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування.

Оскільки після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину жилого будинку, позивачка спадщину прийняла, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, що підтверджується постановою нотаріуса, суд вважає що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. З врахуванням викладеного, враховуючи що частки позивачки в спірному домоволодіння становлять ? частина в порядку спадкування та ? частина в спільному майні подружжя, тому за нею слід визнати право власності на ? частини домоволодіння.

Керуючись інформаційним листом №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року, постановою пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7, ст.ст. 549 ЦК України 1963 року, та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частини житлового будинку загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня під літ. Б площею 38,1 кв.м, сарай-прибудова під літ. В площею 8.2 кв.м, сарай під літ. Г площею 18,2 кв.м, вбиральня під літ. Д площею 1,1 кв.м, сарай-прибудова під літ. Е площею 2,8 кв.м, сарай під літ. Ж площею 12,6 кв.м, навіс під літ. З площею 9.1 кв.м, навіс під літ. Н площею 4.8 кв.м, ворота/хвіртка №2, огорожа №1, №6, вигрібна яма І, свердловина ІІ, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 126а.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/4 частини житлового будинку загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 62,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня під літ. Б площею 38,1 кв.м, сарай-прибудова під літ. В площею 8.2 кв.м, сарай під літ. Г площею 18,2 кв.м, вбиральня під літ. Д площею 1,1 кв.м, сарай-прибудова під літ. Е площею 2,8 кв.м, сарай під літ. Ж площею 12,6 кв.м, навіс під літ. З площею 9.1 кв.м, навіс під літ. Н площею 4.8 кв.м, ворота/хвіртка №2, огорожа №1, №6, вигрібна яма І, свердловина ІІ, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, 126а.

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич