АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9312/15 Справа № 202/3149/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради про визнання відмови в прийнятті на роботу незаконною, визнання переважного права прийняття на роботу, зобов'язання прийняти на роботу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилався на те, що 15 серпня 2000 року був прийнятий на роботу у Міську клінічну стоматологічну поліклініку № 4 м. Дніпропетровська на посаду зубного техніка з окладом, згідно до штатного розкладу.

07 квітня 2014 року на підставі наказу (Розпорядження) № 33-к про припинення трудового договору в зв'язку зі скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України позивач був звільнений з посади зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради.

Як стало відомо позивачу, після його звільнення із займаної посади на посаду зубного техніка у комунальний заклад був прийнятий на постійне місце роботи інший працівник з такою самою кваліфікацією.

06 лютого 2015 року позивач письмово звернувся до головного комунального закладу ОСОБА_3, подавши заяву про прийняття його, ОСОБА_2, на роботу на посаду зубного техніка та укладення з ним трудового договору. 04 березня 2015 року на свою заяву позивач отримав письмову відповідь від головного лікаря, згідно якої його заява про прийняття на роботу на посаду зубного техніка з укладенням з ним трудового договору задоволенню не підлягає.

Позивач вважав, що головним лікарем було грубо порушено його права, як громадянина України, які захищаються ст. 43 Конституції України, та порушені вимоги, передбачені ст. 42-1 КЗпП України, а тому просив визнати відмову головного лікаря КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3 в повторному прийнятті його на роботу на посаду зубного техніка незаконною, визнати за ним переважне право в повторному прийнятті на роботу на посаду зубного техніка, зобов'язати адміністрацію поліклініки прийняти його на роботу на посаду зубного техніка та укласти трудовий договір.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2000 році позивач закінчив Дніпродзержинське медичне училище за спеціальністю «Стоматологія ортопедична» і здобув кваліфікацію зубного техніка.

Наказом № 214-А-к від 15 серпня 2000 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду зубного техніка в Міську клінічну стоматологічну поліклініку №4 м. Дніпропетровська, яка була в подальшому перейменована в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради.

27 квітня 2010 року ОСОБА_2 проходив атестацію в атестаційній комісії при департаменті охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради і наказом №115-0 йому присвоєна кваліфікаційна категорія перша зі спеціальності ортопедична стоматологія.

Наказом № 33-к головного лікаря КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3 позивача було звільнено з 07 квітня 2014 року з посади зубного техніка.

В судовому засіданні також встановлено, що протягом року КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради наказом № 133-к від 01 грудня 2014 року було звільнено ОСОБА_4, зубного техніка ортопедичного відділення, за власним бажанням, а наказом №139-К від 22 грудня 2014 року ОСОБА_4 було повторно прийнято на роботу в ортопедичне відділення на 0,5 ставки посадового окладу зубного техніка.

Відповідно до посвідчення, виданого ОСОБА_4, 10 липня 2013 року він проходив атестацію в атестаційній комісії при Департаменті охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради і наказом ДОЗ №111-0 йому присвоєна кваліфікаційна категорія вища зі спеціальності ортопедична стоматологія.

Саме на дану посаду і вважає позивач він має переважне право при повторному прийнятті на роботу в комунальний заклад, а не ОСОБА_4

06 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до головного лікаря комунального закладу ОСОБА_3 з проханням прийняти повторно його на посаду зубного техніка на підставі ст. 42-1 КЗпП України.

Листом № 67 від 04 березня 2013 року головного лікаря позивача було повідомлено про те, що виконати його прохання не надається можливим, оскільки з моменту звільнення позивача 07 квітня 2014 року по цей час комунальний заклад не проводив і не проводить прийняття на роботу працівників його кваліфікації, тобто зубного техніка 1 категорії з виробничим навантаженням 0,25 ставки.

У відповідності до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у ст. 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Законність звільнення ОСОБА_2 з посади зубного техніка за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України підтверджено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року по справі № 202/5264/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з моменту звільнення до моменту фактичного розрахунку, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при звільненні та стягнення моральної шкоди, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року залишено без змін.

Частиною 3 ст. 64 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року закріплено право власника або уповноваженого ним органу на визначення чисельності працівників і штатного розпису.

Таким правом він може скористатися в будь-який час, враховуючи потреби виробництва, вносити відповідні зміни.

Відповідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві» від 07.07.2011 р. № 3612-V1, штатний розпис закладу охорони здоров'я пілотного регіону визначається керівником такого закладу і затверджується за його поданням головним розпорядником бюджетних коштів.

Пунктом 6.3 Статуту відповідача у редакції, затвердженої рішенням сесії Дніпропетровської обласної ради від 03.02.2012 року №249-11-V1, встановлено, що управління закладом здійснює його керівник.

Згідно із п. 3.9. Посадової інструкції головного лікаря КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради, затвердженої директором департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації 04.01.2013 року, головний лікар має право регулювати питання прийому на роботу, звільнення та розстановки кадрів.

Відповідно до п. 3.10. посадової інструкції, головний лікар має право видавати накази та розпорядження в межах своєї компетенції, формувати та надавати для затвердження штатний розклад закладу.

За штатним розкладом відповідача, чинним станом на 01 січня 2014 року та затвердженим 26 лютого 2014 року заступником директора департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 (тобто, чинним на момент роботи ОСОБА_2.), кількість штатних посад зуботехнічної лабораторії ортопедичного відділення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради становить 5,5 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 56 912,70 грн. та місячної - у розмірі 9 485,45 грн.

За посадою «технік зубний 1 категорії» кількість штатних посад становить 1,25 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 12 573 грн. та місячної - у розмірі 2 095,50 грн.

Згідно штатного розкладу, чинного станом на 01 квітня 2014 року та затвердженого 26 лютого 2014 року заступником директора департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, з урахуванням виведення штатних одиниць посади зубного техніка 1 категорії 0,5 та 0,25 ставки, кількість штатних посад зуботехнічної лабораторії ортопедичного відділення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради становить 4,75 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 24 684,45 грн. та місячному розмірі - 8228,15 грн.

За посадою «технік зубний 1 категорії» кількість штатних посад становить 0,5 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 2 514 грн. та місячної - у розмірі 838,20 грн.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_4 мають різні кваліфікації та різний рівень професійної майстерності. Так, ОСОБА_4 має вищу, а не першу, як позивач, категорію, та за своїми посадовими обов'язками саме ОСОБА_4, як зубний технік вищої категорії, надає консультації зубним технікам 1 та 2 категорії, а обсяг професійних знань зубного техніка вищої категорії значно більший, ніж у зубного техніка 1 категорії (п. 5.7 Посадових інструкцій).

Судом також встановлено, що посада зубного техніка вищої категорії, яку обіймав ОСОБА_4, зі штатного розкладу не виводилася, тоді як посада зубного техніка 1 категорії, яку обіймав ОСОБА_2, було виведено та після її виведення в штатний розклад зміни не вносилися.

Врахувавши усі обставини та докази по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають обставинам у справі.

Не заперечуючи встановлених судом обставин у справі позивач посилається лише на те, що він та прийнятий на роботу ОСОБА_4 мають однакову кваліфікацію, а додаткові кваліфікаційні рівні, ранги не впливають на поняття кваліфікації.

Суд першої інстанції встановив, що позивач та ОСОБА_4 мають різні кваліфікації та різний рівень професійної майстерності. Так, ОСОБА_4 має вищу, а не першу, як позивач, категорію, та за своїми посадовими обов'язками саме ОСОБА_4, як зубний технік вищої категорії, надає консультації зубним технікам 1 та 2 категорії, а обсяг професійних знань зубного техніка вищої категорії значно більший, ніж у зубного техніка 1 категорії, що вбачається із посадових інструкцій зубних техніків вищої та першої категорії, які додані до матеріалів справи (а.с.79-82, 83-86).

Судом також встановлено, що посада зубного техніка вищої категорії, яку обіймав ОСОБА_4, зі штатного розкладу не виводилася, тоді як посада зубного техніка 1 категорії, яку обіймав ОСОБА_2, було виведено та після її виведення в штатний розклад зміни не вносилися. Ці обставини позивачем не спростовані належними та достовірними доказами.

Отже немає підстав для застосування вимог ст.42-1 КЗпП України, оскільки право на укладення трудового договору виникає у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників лише аналогічної кваліфікації, чого не встановлено під час судового розгляду справи.

Інші доводи у апеляційній скарзі відсутні.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: