Справа № 2-3311/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

при секретарі Петрухіной Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області та Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій відповідача щодо виплати йому основної та додаткової пенсії з 12.01.2005року по 31.10.2006 року відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч.3 ст. 67, ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити йому основну та додаткову пенсію з 12.01.2005року по 31.10.2006 року відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч.3 ст. 67, ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліда 3 групи, повязаного з впливом на ЧАЕС, знаходиться на обліку в УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя. Відповідно до ст..ст.49, 50, 54 ч.4, 67«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право отримувати основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 12.01.2005 року, але з цього часу відповідач йому пенсію не перерахував та не виплатив. Відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок, тому він змушений звертатися до суду для захисту своїх конституційних прав. Просив визнати дії УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області неправомірними щодо виплати йому пенсії згідно діючого законодавства з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року та зобов'язати відповідача відповідно ст. ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провести перерахунок основної пенсії із розрахунку шести прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб та додаткової пенсії - 50% прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року.

Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє за довіреністю, у судове засідання не зявилася, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю, просила задовольнити їх в повному обсязі та розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя у судове засідання не зявися, надавши клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та заперечення проти позову, в яких вказує, що позивач ОСОБА_1 у період з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року не перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя, а тільки з квітня 2010 року перебуває на обліку та отримує пенсію в УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя. Тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник співвідповідача УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, у судове засідання не зявися, надавши клопотання про розгляд справи без їхнього представника та заперечення проти позову, в яких вказує, що позивач на даний час не є отримувачем пенсії та не знаходиться на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, тому УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області не може здійснити перерахунок пенсії позивачу, оскільки функції здійснення нарахування та перерахунку пенсії позивачу здійснює УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області та є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1, що підтверджується посвідченням серії А № 441271 (а.с.6), є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою серія ДОН-04 № 018076 (а.с.7).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції до 01.01.2008 р. особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.3 ст.67 спеціального Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи з затвердженого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виходячи з закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі №1-21/2005), пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Ухвалюючи судове рішення у даній справі суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Згідно п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України № 1261 від 24.10.2007 року «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України» Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах в містах, тому суд вважає що перерахунок та виплату позивачу з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року повинен здійснювати УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність застосування у спірних відносинах постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894, з 01.09.2004 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293, оскільки, виходячи із приписів пункту першого та шостого статті 92 Конституції України, статті 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дія положень наведеного Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Абзацом другим преамбули, частиною 3 статті 4, п.16 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи зазначене суд вважає необхідним визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати перерахувати позивачу основну та додаткову пенсію відповідно до вимог ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із того, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб.

У відповідності з вимогами ст.. 268 ЦК України законом можуть бути встановлені інші вимоги, на які не поширюється позовна даність, крім тих які встановлені п.п. 1 5 цієї статті. З цього приводу слід зазначити, що за період з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року перерахунок пенсії позивачу не проводився з вини відповідача, який діяв в порушення вимог закону, на підставі п. 2 ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пнсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Враховуючи наведені доводи суд вважає, що до вимог позивача про перерахунок пенсії не застосовується позовна давність.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у відповідності ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54,ч. 3 ст.67, ст.71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.4 ст.45 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області щодо виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по ІІІ групі інвалідності з 12.05.2005 року по 31.10.2006 року у відповідності ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67, ст. 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЄС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області з 12 січня 2005 року по 31 жовтня 2006 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії по ІІІ групі інвалідності із розрахунку шести прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, із розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67, ст. 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Приморській районний суд м. Маріуполя протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М.В. Дзюба