провадження № 2/760/7480/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Сичинської О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської в м. Києві районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
18.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (відповідач-1), ОСОБА_5 (відповідач-2), третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської в м. Києві районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6, батьком дитини у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_4
Відповідач-1 та дідусь ОСОБА_6 - ОСОБА_7 написали заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, у зв'язку з цим 06.04.2015 було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я.
Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 299 від 19.05.2015 малолітній ОСОБА_6 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
09.07.2015 розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 407 над дитиною встановлено опіку, призначено її опікуном ОСОБА_1 та передано на виховання в його сім'ю.
З моменту народження ОСОБА_6 та до моменту звернення до суду її біологічні батьки чи інші кровні родичі не піклувалися про неї, про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечували необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, та взагалі не виявляють інтересу до життя і здоров'я дівчинки.
Зважаючи на те, що позивач з дружиною у подальшому бажають усиновити ОСОБА_6, фактично її виховують і утримують, позивач звернувся до суду з цим позовом.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі.
Представник третьої особи у судовому засідання позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі за час перебування їхньої доньки на обліку у службі у справах дітей про побачення з дитиною чи повернення її на виховання в сім'ю до служби у справах дітей не зверталися, впродовж шести місяців не виявляли щодо неї батьківської турботи та матеріально її не утримували.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача та його представника, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 13.05.2015, батьком зазначений ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 8).
06.04.2015 відповідач-1 написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я (а.с. 10).
06.04.2015 працівники закладу охорони здоров'я склали акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я (а.с. 9).
07.04.2015 головний лікар Київського міського пологового будинку № 3 направив повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування, у якому просив вирішити питання щодо подальшої реєстрації та влаштування дитини (а.с.11).
Малолітній дитині ОСОБА_6 було надано статус дитини, позбавленої батьківських прав. Цей факт встановлений на підставі розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 299 від 19.05.2015 (а.с. 13).
Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі та усиновлення дитини у Службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та згідно з висновком служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 108/24-1326 від 15.05.2015 вони можуть бути усиновлювачами дитини віком від народження до п'яти років або двох дітей цього віку, та постановлені на облік кандидатів в усиновлювачі 15.05.2015 за № 5 (а.с.18-19).
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 з 19.10.2013. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 від 07.05.2015 було встановлено, що сім'я мешкає у трикімнатній квартирі в якій зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - мати ОСОБА_8 Племінним ОСОБА_8 - ОСОБА_10 в квартирі зареєстрований, однак в ній не проживає.
За місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 можливо створити належні умови для проживання із малолітньою дитиною або двома дітьми (а.с.20).
ОСОБА_8 та ОСОБА_1 пройшли курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі та рекомендовані для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів (а.с. 21).
24.06.2015 адміністрація Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького надала згоду на встановлення опіки та на усиновлення ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та ОСОБА_8, які перебувають у Солом'янській РДА м. Києва на обліку як кандидати в усиновлювачі (а.с.15-16).
Розпорядженням Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації № 407 від 09.07.2015 «Про призначення опіки» ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_6 (а.с. 14).
10.07.2015 ОСОБА_6 було передано на виховання у сім'ю ОСОБА_1 Цей факт встановлений на підставі акту про вибуття дитини у сім'ю (опікунів, піклувальників, батьків - вихователів, прийомних батьків) (а.с. 17).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з таких підстав.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).
Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».
За правилами статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
В силу статті 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Суд встановив, що мати ОСОБА_6 - ОСОБА_4 відмовилась забрати дитину з Київського міського пологового будинку № 3. Крім цього, відповідачі за час перебування дитини на обліку в службі у справах дітей із заявами про побачення з дитиною чи повернення її на виховання в сім'ю до служби у справах у справах дітей не зверталися, протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківської турботи та матеріально не утримували її.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
Частина 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 передбачає, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».
У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є сусідкою позивача, підтвердила, що біологічних батьків ніколи не бачила та вони не цікавляться дитиною. Позивач разом з дружиною піклуються про дитину, утримують її, займаються її вихованням та розвитком.
Враховуючи поведінку відповідача-1, яка відмовилась забрати дитину з пологового будинку, суд вважає що ОСОБА_4 втратила інтерес до дитини, не бажає її виховувати і утримувати.
Батько дитини ОСОБА_5 був неодноразово засуджений, про вагітність своєї дружини був повідомлений, але після народження доньки не забрав її з пологового будинку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання малолітньої доньки, не турбуються про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримують родинних стосунків з дитиною.
За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідачі втратили інтерес до дитини, не бажають її виховувати і утримувати, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідачів батьківських прав.
Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав:
1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;
2) перестає бути законним представником дитини;
3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;
4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;
5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);
6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача-1 належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. та з відповідача-2 належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 155, 164, 166 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської в м. Києві районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1602 від 13 травня 2015 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві).
Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1602 від 13 травня 2015 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко