02 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Панченка М.М.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за участі третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту, -
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за участі третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним заповіт, посвідчений 14.08.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на бланку ВТІ № 736795 за реєстровим номером 230 та дублікат заповіту, виданий 15.08.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на бланку ВТІ № 736796 за реєстровим номером 240.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на необґрунтованість та незаконність рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, неналежне з'ясування обставин справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Справа 759/14630/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2810/2015
Головуючий у суді першої інстанції Морозова М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Із витягу зі Спадкового реєстру від 19.09.2013 вбачається, що 14.08.2013 від імені померлої ОСОБА_6 було підписано заповіт на бланку ВТІ № 736795 за реєстровим номером 230, посвідчений 14.08.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

15.08.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3 було видано дублікат заповіту на бланку ВТІ № 736796 за реєстровим номером 240, який датований 14.01.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.08.2013 посвідчив заповіт від імені ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відсутнє вільне волевиявлення заповідача заповіту та відповідність його волі, при ситуації, що на дату складання та підписання заповіту ОСОБА_6 за довго до такої вже померла. При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, оскільки вказані вимоги не співвідносяться з дійсними обставинами справи, яким судом дана оцінка, та нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог саме із зазначених підстав, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Положенням ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визнати недійсним заповіт від 14.01.2013, а також дублікат заповіту, посилаючись при цьому на те, що зазначений заповіт складено ОСОБА_6 в стані тяжкої хвороби за відсутності вільного волевиявлення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції надано оцінку та досліджено бланки спірного заповіту та його дублікату, досліджено питання щодо дати складання, посвідчення, підписання та реєстрації заповіту, в той час як позовні вимоги заявлено щодо визнання заповіту та дублікату заповіту недійсними з посиланням на ч. 2 ст. 1257 ЦК України, зокрема, з тих підстав, що заповідач не розуміла значення своїх дій в момент складання заповіту, у зв'язку з чим заповіт було складено за відсутності вільного волевиявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, які досліджувались судом першої інстанції і на які суд посилався в оскаржуваному рішенні, не були зазначені ОСОБА_1 в позовній заяві та не обґрунтовані позивачем як підстава недійсності заповіту.

Судом першої інстанції не вирішено заявлених в позові вимог щодо визнання заповіту та дублікату заповіту недійсними в порядку ч. 2 ст. 1257 ЦК України.

Таким чином, при вирішенні даних спірних правовідносин суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, проте з інших підстав, а саме, у зв'язку із тим, що позивачем не доведено належним чином того, що заповіт складено було за відсутності вільного волевиявлення заповідача, не заявлено клопотання про проведення відповідної експертизи, не надано будь-яких доказів медичного характеру, які б свідчили про хворобу заповідача, в порядку ст. 60 ЦПК Укпраїни. Тому, позовні вимоги про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту є недоведеними належними доказами, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за участі третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за участі третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, дублікату заповіту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: