Справа № 757/5665/15-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Гаращенка Д.Р.,

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу в розмірі 167 023, 25 грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1. Свої вимоги обґрунтовував тим, що банк в порушення умов укладеного договору не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов'язання, чим порушив його права та завдає йому збитків.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 167 023, 25 грн. , що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 та судові витрати в розмірі 1 643 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі послався на те, що рішення суду є необґрунтованим та ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судове засідання не з'явилися сторони, які у встановленому законом порядку були повідомлені про день та час розгляду справи, а тому, зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено і підтверджується дослідженими в судовому засіданні і наявними в матеріалах справи доказами, що 29 травня 2014 року між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 025-15516-290514.

Відповідно до договору в день його укладення ОСОБА_3 було внесено 146 000 грн. на відкритий банком вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2. Вклад залучався на строк до 25 листопада 2014 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становила 25,5 % річних.

По закінченні строку розміщення вкладу, відповідно до договору, сума вкладу мала бути виплачена шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_3. Для здійснення операцій з рахунком позивачу було видано електронну банківську картку.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) та не повернув внесені позивачем грошові кошти на його вимогу у визначений договором строк, у зв'язку з чим стягнув суму депозитних коштів з відповідача.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Пунктом 1.10. Договору банківського вкладу (депозиту), передбачено, що вклад повертається по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного у п. 1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника.

Згідно пункту 1.9. зазначеного договору таким самим шляхом відбувається зарахування відсотків за вкладом, що виплачуються щомісячно.

Згідно довідки Тимчасової адміністрації «Дельта Банк» за вих. № 05-2940236 від 8 квітня 2015 року, доступна для користування ОСОБА_3 сума коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 станом на 8 квітня 2015 року становить 167 023,25 грн. /а.с.43/.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

За обставин перерахування коштів, які складаються з суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, на поточний рахунок вкладника, колегія вважає, що банком виконані умови банківського вкладу і кошти, які знаходяться на поточному рахунку є власністю ОСОБА_3

2 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 2 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» з 3 березня 2015 року діє тимчасова адміністрація.

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості ОСОБА_3 вільно користуватися грошовими коштами, які знаходяться на поточному рахунку до введення тимчасової адміністрації, позивачем у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано.

Спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у п. п. 6, 16 ст. 2 якого дані такі визначення: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Частиною шостою статті 36 цього Закону встановлено, що обмеження встановлені п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом в національній валюті України.

Отже, позивач ОСОБА_3, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносини приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення приписів ст.36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як убачається з додатку до апеляційної скарги ОСОБА_3 12 червня 2015 року виплачено 167 151 грн.32 коп. як виплату гарантованої ФГВФО суми вкладу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: