Справа № 383/887/15-ц
Номер провадження 2/383/340/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Фур І.П.,

при секретарі Одінцовій Н.Г.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судового засідання Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, про стягнення врожаю соняшника, відсотків за договором позики та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовними вимогами до державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, про стягнення врожаю соняшника у кількості 22 960 кг, відсотків за договором позики за період з січня 2013 року по серпень 2015 року в розмірі 172601,80 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. на користь кожного позивача окремо.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_6 взяв у ОСОБА_7 у борг 45 920 кг насіння соняшнику, про що написав розписку.

20 грудня 2012 року між ДП ДГ «Червоний землероб» в особі директора ОСОБА_6І (Позичальник) та ОСОБА_7 (Власник) був укладений договір позики, згідно якого Позичальник позичив соняшник у кількості 45920 кг врожаю 2012 року, вирощений на землі Власника. Згідно п.п. 2.1. Договору Позичальник повинен повернути сільськогосподарську продукцію врожаю 2013 року до 01.09.2013 року (45920х4850 = 222 712,00 грн.) Окрім цього, Дирекція ДП «ДГ «Червоний землероб» зобовязується сплачувати 5% від суми 222 722,00 грн. кожного місяця до 20 числа ОСОБА_7 13.07.2014 року ОСОБА_7М помер, його спадкоємцями є донька ОСОБА_5 та мати ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала позов та просила задовольнити вимоги.

Представник відповідача та третьої особи заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що договір позики є реальним договором оскільки вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно даних первинної бухгалтерської документації ДП «ДГ «Червоний землероб» договір позики між підприємством та ОСОБА_7 за період 2011 2012 року не укладався, по податковому обліку кредиторська заборгованість підприємства не обліковувалася, акти приймання-передачі насіння соняшнику між підприємством та ОСОБА_7 не складалися, накладна, надана позивачами як доказ, не може вважатися належним доказом оскільки підписана ОСОБА_8 як керівником який відправив товар та головним бухгалтером, яка прийняла товар. Тому представник відповідача вважає, що будь-яких зобовязань ДП «ДГ «Червоний землероб» перед ОСОБА_7 та позивачами як спадкоємцями державне підприємство не має, а борг за насіння соняшнику у кількості 45920 кг є особистим зобовязанням третьої особи ОСОБА_6 Крім того, представник зауважив, що розписка про сплату відсотків, на яку посилається представник позивачів не має жодних реквізитів, які б ідентифікували її як додаткову угоду до договору позики, у звязку з чим є незрозумілим вимога позивачів про стягнення з підприємства крім іншого ще й відсотків.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладений з моменту передачі грошей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи 14 грудня 2012 року ОСОБА_6 написав розписку на бланку накладної, що бере у борг у ОСОБА_7 насіння соняшнику 45 тон 920 кг. На бланку проставлена печатка ДП ДГ «Червоний землероб», згідно написів у нижній частині вбачається підпис керівника та підпис головного бухгалтера (а.с. 76).

20 грудня 2012 року між ДП ДГ «Червоний землероб» в особі директора ОСОБА_6 як Позичальником та ОСОБА_7 як Власником укладений договір позики, предметом якого є соняшник у кількості 45 920 кг врожаю 2012 року, вирощений на землі Власника. Згідно п. 2.1. договору Позичальник повинен повернути сільськогосподарську продукцію врожаю 2013 року до 01.09.2013 року (соняшник 45 920х48590=222712 грн. 00 грн.). Згідно п. 3.4. договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного взаєморозрахунку Сторін але не пізніше 01 жовтня 2013 року. Договір посвідчений відбитком печатки ДП ДГ «Червоний землероб» та підписом директора ОСОБА_6 (а.с. 77)

Згідно розписки Дирекція ДП ДГ «Червоний землероб» зобов'язується сплачувати 5% від суми 222 722,00 грн. кожного місяця до 20 числа ОСОБА_7, розписка посвідчена відбитком печатки ДП ДГ «Червоний землероб», підписом директора ОСОБА_6, головного бухгалтера ОСОБА_9

Відповідно до копій з журналу реєстрації договорів за 2012-2014 рік, наданої суду представником ДП «ДГ «Червоний землероб» договір позики від 20.12.2012 року, укладений між відповідачем та ОСОБА_7 не зареєстрований (а.с. 73-75)

З довідки ДП «ДГ «Червоний землероб» від 23.09.2015 року за підписом директора ОСОБА_10 вбачається, що згідно реєстрів бухгалтерського обліку за 2012 -2013 роки договір позики від 20.12.2012 року між ДП «ДГ «Червоний землероб» та ОСОБА_7 щодо позики соняшника в кількості 45920 кг відсутній. Відповідно кредиторська заборгованість відсутня. До реєстрів податкового обліку даний договір позики не заносився. Відображення у фінансовій звітності за 2012 рік не було (а.с. 107).

Постановою КМУ від 15.06.2011 року № 809 затверджений Порядок погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями. Згідно ч. 2 Порядку залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов'язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю (далі - уповноважений орган), - щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

Суд прийшов до висновку, що позивачами не доведений факт отримання відповідачем позики від ОСОБА_7 оскільки суду не надані докази на підтвердження факту приймання-передачі насіння соняшнику відповідачем тому вимоги про повернення насіння соняшнику, сплати відсотків та відшкодування моральної шкоди є безпідставними і у задоволенні позову є необхідним відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 57-61, 88, 212, 213, 215, 216, 218, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, про стягнення врожаю соняшника у кількості 22 960 кг, відсотків за договором позики за період з січня 2013 року по серпень 2015 року в розмірі 172601,80 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. на користь кожного позивача окремо відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.П. Фур