АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5035/15 Головуючий 1 інстанції - Васильєва О.О.
Справа № 646/5034/15-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Шалімової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

15 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, розташовану на другому поверсі першої секції житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.01.2006 року між ним та Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ було укладено інвестиційний договір № КУ/02-01-06 будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1.

Предметом даного договору є внесення позивачем інвестицій в розмірі 724 473 грн., що на день укладення договору було еквівалентно 143 460 доларів США в строк до 29.12.2006 року в будівництво житлового будинку на умовах даного договору.

Відповідач з використанням своїх матеріалів здійснює весь комплекс робіт по будівництву будинку, гарантує високу якість робіт, які прямо або опосередковано стосуються будівництва будинку і повну відповідність будинку стандартам.

Відповідач отримав спеціальний дозвіл (ліцензію) на отримання будівельно-монтажних робіт та підтверджує наявність всієї необхідної дозвільної документації для ведення будівництва.

Після виконання сторонами всіх зобов'язань за договором відповідач відповідно до законодавства передає у власність позивача приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: двокімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 79,70 кв.м. на другому поверсі першої секції.

Передача приміщення у власність позивача здійснюється по акту прийому-передачі приміщення, який підписується повноважними представниками сторін не пізніше, ніж 30 квітня 2009 року.

На підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 28.12.2010 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області видано сертифікат відповідності № ХК 000373 від 31.12.2010 року про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, а саме - житловий будинок з вбудованими адміністративними і торгівельними приміщеннями та підземною парковою літ. АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 03.08.2011 року № 566 присвоєно житловому будинку з вбудованими адміністративними і торгівельними приміщеннями та підземною парковою АДРЕСА_1 (будівельна адреса) поштову адресу: семиповерховій частині будинку: АДРЕСА_1; шестиповерховій частині будинку: АДРЕСА_1.

На час звернення до суду, відповідач не виконав прийнятого на себе зобов'язання по передачі у власність позивача по акту прийому-передачі двокімнатної квартири НОМЕР_1 загальною площею 79,70 кв.м. на другому поверсі першої секції, чим позбавив його можливості провести державну реєстрацію права власності даного об'єкту з видачею свідоцтва на право власності на нього.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, розташовану на другому поверсі першої секції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Стягнено з ТОВ Фірма «Т.М.М.» судовий збір на користь держави в сумі 3 654,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фірма «Т.М.М.» - ТОВ подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з положень статей 15, 16, 316, 328, 331, 392 ЦК України, Закону України «Про інвестиційну діяльність», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», взяв до уваги роз'яснення, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та вважав, що ОСОБА_3 свої обов'язки за Інвестиційним договором будівництва житлового будинку № КУ/02-01-06 від 12 січня 2006 року виконав у повному обсязі, будинок з об'єктом інвестування введений в експлуатацію, а не підписання акту прийому-передачі об'єкта інвестування лише унеможливлює оформлення права власності на цей об'єкт, проте не впливає на факт набуття позивачем права власності на об'єкт інвестування.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 12 січня 2006 року між ОСОБА_3 та Фірмою «Т.М.М.» був укладений Інвестиційний договір будівництва житлового будинку № КУ/02-01-06 від 12 січня 2006 року ( а.с. 4-16).

Відповідно до статті 509 ЦК України, в якій визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення, між сторонами у справі виникли зобов'язання, які передбачені укладеним договором, де зазначені права, обов'язки сторін та порядок передачі приміщення.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру, позивач виконав прийняте на себе зобов'язання за договором (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивача до суду, об'єкт інвестування введений в експлуатацію на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 28.12.2010 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області видано сертифікат відповідності № ХК 000373 від 31.12.2010 року про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, а саме - житловий будинок з вбудованими адміністративними і торгівельними приміщеннями та підземною парковою літ. АДРЕСА_1 (будівельна адреса). Видано сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта та 03.08.2011 року Харківською міською радою прийнято рішення про присвоєння поштової адреси житловому будинку ( а.с. 19 - 27).

Отже, відповідачем також виконано прийняте зобов'язання щодо забудови житлового будинку і введення його в експлуатацію.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на об'єкт інвестування - на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, розташовану на другому поверсі першої секції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не визнає права позивача на предмет позову, а напроти, з матеріалів справи вбачається, що підприємство направляло на ім'я позивача повідомлення про явку позивача до підприємства і складення акту прийому-передачі, як це визначено умовами договору ( пунктами 4.9, 6.2, 6.3) ( а.с. 60 - 65 ).

Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки між сторонами не існує спору щодо права власності позивача на об'єкт інвестування - двокімнатну квартиру НОМЕР_1, розташовану на другому поверсі першої секції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а тому відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частиною 1 статті 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, судова колегія судової палати ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-