У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про зобов'язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про визнання незаконним та скасування розпорядження, за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 у м. Львові перебуває у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг». Відповідно до довідок з місця проживання і прописки від 24 січня 2013 року № 130 квартира № 8 вказаного будинку належить на праві власності ОСОБА_3 Відповідачка самовільно влаштувала ванну кімнату та встановила двохфункційний газовий котел на площі кухні з гільзуванням димоходу. Головою Галицької районної адміністрації прийнято розпорядження від 08 листопада 2012 року № 558 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», проте ОСОБА_3 його не виконує. У зв'язку з цим позивач просив суд зобов'язати відповідачку привести вказану квартиру до попереднього стану (відновити пічку, демонтувати самовільно установлений котел та перегородку на кухні).

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, посилаючись на те, що видане головою Галицького районної адміністрації розпорядження від 08 листопада 2012 року № 558 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану» суперечить актам цивільного законодавства і порушує її цивільні права та інтереси, як власника квартири. Крім того, відповідачем за зустрічним позовом не враховано Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, оскільки внаслідок перепланування не відбулось порушення несучих конструкцій та перекривання вентиляційних шахт. У зв'язку з цим ОСОБА_3 просила суд визнати незаконним та скасувати вказане розпорядження голови Галицької районної адміністрації.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 558 від 08 листопада 2012 року «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

У касаційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що здійснене ОСОБА_3 перепланування відповідно до положень п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, дозволу позивача не потребує та не може вважатися самочинним.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці суперечить вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 9 грудня 2010 року, зареєстрованого Обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» 29 грудня 2010 року, належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 у м. Львові (а. с. 7, 125).

Квартира розташована на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з однієї кімнати, житловою площею 15,9 кв.м, загальна площа квартири 29,5 кв.м (а. с. 78).

10 вересня 2012 року комісією ЛМКП «Айсберг» з виходом на місце складено акт, про те, що власником квартири АДРЕСА_1 проведено самовільне перепланування квартири, а саме: влаштовано ванну кімнату та встановлено двохфункційний газовий котел на площі кухні з гільзуванням димоходу (а. с. 10).

12 вересня 2012 року працівником ЛМКП «Айсберг» надіслано ОСОБА_3 попередження із зобов'язанням представити дозвільні документи на проведене перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 (а. с. 10).

20 вересня 2012 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР розглянуто протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього документи. За результатом розгляду вказаних документів винесено постанову № 184 щодо гр. ОСОБА_3, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 51 грн. (а. с. 13).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації від 08 листопада 2012 року № 558 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану» зобов'язано ОСОБА_3 привести квартиру до попереднього стану, а саме: відновити піч, демонтувати самовільно установлений котел та перегородку на кухні (а. с. 14-15).

20 грудня 2012 року комісією ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що власником квартири АДРЕСА_1 не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, не приведено вказану квартиру до попереднього стану (а. с. 18).

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

При цьому, відповідно до вимог ст. 152 ЖК України обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів.

Суди, відмовляючи у задоволенні первісного позову, посилаючись на п. 3.2 Інструкції, виходили з того, що утворення ванної кімнати на площі кухні (коридор у вказаній квартирі відсутній), за рахунок демонтажу перегородки вбиральні та влаштування перегородки, з метою утворення поєднаної з вбиральнею ванної, не може вважатися самочинним.

Відповідно до п. 3.2. цієї Інструкції, з урахуванням змін, внесених наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політки від 9 серпня 2012 року № 404 (набрав чинності 8 жовтня 2012 року) не належать до самочинного будівництва для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; збільшення площі вбиральні за рахунок об'єднання ванної кімнати з вбиральнею чи коридором або іншим підсобним приміщенням; влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; влаштування перегородок в підсобних приміщеннях; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; демонтування камінів, грубок, печей (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів); демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати; зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін; перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

При цьому суди не звернули уваги, що у п. 3.2 Інструкції зазначено, що не належить до самочинного будівництва, зокрема, збільшення площі вбиральні за рахунок об'єднання ванної кімнати з вбиральнею чи коридором або іншим підсобним приміщення, або демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати, а не обладнання ванної кімнати у кухні.

Відповідно до п. 1.4.1-1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 № 76 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Як убачається з матеріалів справи, лише після неодноразових попереджень про приведення квартири ОСОБА_3 до попереднього стану та притягнення останньої до адміністративної відповідальності, відповідачка 07 листопада 2012 року звернулася до позивача про надання дозволу на переобладнання квартири

АДРЕСА_1 у м. Львові та додала проект перепланування квартири та робочий проект сертифікації двоконтурного котла димохідного типу взамін ОП та ВПГ (а. с. 116, 130-153).

У п. 1.4.5 Правил зазначено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар)

приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

ОСОБА_3 надала лише висновок управління охорони історичного середовища, згідно якого самочинно здійснене перепланування квартири АДРЕСА_2 може бути збережене лише за умови погодження розташування санвузла на площі кухні з плануванням нижнього поверху (а. с. 118).

Проте доказів погодження проекту перепланування квартири та робочий проект сертифікації двоконтурного котла димохідного типу взамін ОП та ВПГ з відповідними органами матеріали справи не містять.

Таким чином судами у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

А.О. Лесько

В.А. Черненко