АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/322/15 Головуючий І інстанції - Задорожний М.І.
Справа № 638/1610/14-ц Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09.07.2013 року о 22:30 годині ОСОБА_3, керуючи велосипедом в темний час доби, рухався посеред проїзної частини, невірно обрав швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль марки Опель Вектора, державний номер НОМЕР_1, що не рухався. В результаті зіткнення автомобілю спричинені пошкодження, розмір яких визначений ТБ «Радар» в сумі 2354,24 грн. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 30.09.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Після уточнення просив стягнути з ОСОБА_3 суму матеріального збитку у розмірі 2354,24 грн. та суму сплаченого судового збору 229,41 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 1099,38 грн. - кошти витрачені на придбання ліків, 4900,62 грн. - кошти не підтверджені чеками та моральні збитки, суму сплаченого судового збору - 243,60 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.07.2013 року о 22:30 годині ОСОБА_4, керуючи автомобілем Опель, д.н. НОМЕР_2, незаконно заїхав на охоронювану територію гаражного кооперативу «Зірочка», розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В районі гаражів НОМЕР_4,НОМЕР_5 ОСОБА_4 здійснив наїзд на нього, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. Співробітники ДАІ, які приїхали на місце пригоди, викликали швидку допомогу, ОСОБА_3 було госпіталізовано, надано медичну допомогу, а саме - накладені шви на розсік лоба, оброблені рани на підборідді, губі, носі, брові. Після ДТП в результаті отриманих травм він втратив працездатність та знаходився на лікарняному, зазнав значних матеріальних та моральних збитків.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 2354,24 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 229,41 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржувалася ним у встановлено законом порядку, але скарга залишена без розгляду. Розмір збитків встановлений висновком приватної фірми, а не висновком судової експертизи та є значно завищеним.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності вини ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеним, вимоги ОСОБА_4 щодо відшкодування шкоди є обґрунтованими, а відповідачем не надано жодних доказів того, що ДТП сталося з вини ОСОБА_4, та що ОСОБА_6 завдана матеріальна та моральна шкода внаслідок незаконних дій позивача.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2013 року встановлено, що ОСОБА_3 09.07.2013 року близько 22:30 год., керуючи велосипедом в темний час доби, рухався посередині проїзної частини, невірно обрав швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль марки Опель, д.н.з. НОМЕР_3, що не рухався. Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вказаною постановою ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. ( а.с. 5 ).

Постановою апеляційного суду Харківської області від 05.11.2013 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 6 ).

Отже, постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2013 року є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеною наявність вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, оскільки цей факт встановлений постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2013 року.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, вважаються втрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно звіту №121/2013 дослідження спеціаліста-автотоварознавця ТБ «Радар» від 05.09.2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Опель, д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження складає 2354,24 грн.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових, або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. При цьому за правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, або заперечень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 роз'яснювалося його право заявити клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Опель внаслідок ДТП, проте останній таким правом не скористався, фактично заперечуючи свою вину у дорожньо-транспортній пригоді.

Свідки, опитані в суді апеляційної інстанції не спростували вини ОСОБА_3 та не довели наявність вини ОСОБА_4 в спричиненні ДТП.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь матеріальної шкоди у визначеній судом сумі.

Посилання ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції на те, що пошкодження автомобіля, які були спричинені в результаті ДТП та ті, які були враховані експертом при наданні висновку про відшкодування шкоди не співпадають, судовою колегією не приймаються.

В протоколі огляду транспортного засобу, складеному в 02.15 год. 10.07.2013 року слідчим ГУМВСУ, встановлені пошкодження автомобіля Опель у вигляді зчосів лако-фарбового покриття на капоті спереду. При проведенні огляду транспортного засобу оцінювачем ТБ «Радар» 18.07.2013 року були встановлені такі ж пошкодження передньої частини капоту автомобіля та пошкодження переднього бампера і номерного знаку автомобіля, виникнення яких при встановленому судами механізмі ДТП матеріалами справи та поясненнями сторін не спростовується.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді