Справа № 740/2684/15
Провадження № 2/740/865/15
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі Кононяко С.А.,

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири №2 у житловому будинку №24 по вул. Гетьмана в м. Ніжині Чернігівської області та визнати за ним право власності на дану частку.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 подала до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви представника позивача про залишення позову без розгляду і заявив клопотання про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесених ним судових витрат на правову допомогу в розмірі 3166,80 грн відповідно до наданого розрахунку. 01 грудня 2015 року подав заяву про збільшення судових витрат, а сааме: на оплату правової допомоги 3166 грн, оплату експертної оцінки майна у сумі 500 грн., а всього 3666 грн.

Представник позивача заперечує проти стягнення з ОСОБА_2заявлених судових витрат, оскільки посилання представника відповідача на безпідставність заявлених вимог не є обґрунтованим і відповідно до ст. 89 ЦПК у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Також звернула увагу на те, що адвокат ОСОБА_3 брав участь у справі в якості представника відповідача, а не як адвокат відповідача і він не заявляв даного клопотання та судом не було винесено ухвали з цього приводу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, підлягає залишенню без розгляду позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу й витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, які узгоджується з приписами п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Аналіз вищевказаних норм права дає можливість дійти висновку про те, що відповідач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення з іншої сторони витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Пунктом 48 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин можливо зробити висновок, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню лише за умови їх підтвердження належними та допустимими доказами по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, перевіряючи законність і обгрунтованість заявлених вимог, враховуючи ст.56 ч.2 ЦПК України зазначено, що особа, яка має право надавати правову допомогу, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, а саме ОСОБА_3 брав участь у справі в якості представника відповідача і відповідного клопотання до суду не надходило. Наявна копія ордера та витягу з договору про надання юридичних послуг ОСОБА_3 таким вимогам не відповідає.

Посилання ОСОБА_2 у поданій ним 01.12.2015 року заяві до суду на ч.3 ст.89 ЦПК як на підставу компенсації здійснених ним витрат, пов*язаних з розглядом справи, не обгрунтовано, оскільки в судовому засіданні не надано доказів необгрунтованих дій позивача, а сам факт скористання ним своїм правом звернення до суду з позовом та поданням заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необгрунтованість дій позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.56-58, 60, ст.207 ч.1 п.5 ЦПК України постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про стягнення з позивача ОСОБА_4 понесених ним у зв*язку з розглядом справи судових витрат в сумі 3666 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.