У х в а л а

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» про скасування наказу про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати п. 4 наказу МРЦ МВС України «Кремінці» від 16 березня 2015 року про поновлення ОСОБА_4 на попередній роботі та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 березня 2015 року по день ухвалення рішення, виходячи із середньомісячної заробітної плати та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що 03 березня 2015 року Яремчанським міським судом ухвалено рішення, яким скасовано наказ № 92 МРЦ МВС України «Кремінці» від 02 червня 2014 року про звільнення з роботи молодшої сестри ОСОБА_4 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлено її на роботі на посаді молодшої медичної сестри пансіонату МРЦ «Креміннці» з 02 червня 2014 року, стягнуто з МРЦ «Кремінці» МВС України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, доплати до посадового окладу в зв'язку зі зміною розмірів оплати праці та відшкодування моральної шкоди. Відповідачем, на підставі виконавчого листа, видано наказ, п. 4 якого про те, що вона приступає до роботи в пансіонаті з 01 червня 2015 року до 31 серпня 2015 року, позивач вважає п. 4 наказу незаконним та таким, що суперечить резолютивній частині рішення суду.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано п.4 наказу № 46 від 16 березня 2015 року згідно якого ОСОБА_4 приступити до роботи в пансіонат (на 50 місць, утримується за рахунок спеціального фонду, функціонує з червня по серпень та з грудня по лютий) з 01 червня 2015 року до 31 серпня 2015 року.

Стягнуто з Медичного реабілітаційного центру «Кремінці» Міністерства справ України на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 16 березня 2015 року до 01 липня 2015 року у розмірі 5 619 грн 54 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Медичний реабілітаційний центр Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» просить скасувати рішення апеляційного суду, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що відповідач всупереч вимогам ст. 32 КЗпП України, виконуючи рішення суду про поновлення позивачки на роботі, не повідомив її про зміну умов праці за два місяці та на порушення вимог чинного трудового законодавства та рішення суду, видав наказ, за яким позивачка повинна приступити до роботи з 01 червня 2015 року на певний період, що порушує її права, оскільки до звільнення вона працювала на постійній основі, а не посезонно, та є підставою для задоволення вимог про скасування наказу в цій частині та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2015 року по 01 липня 2015 року.

При цьому судом правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук