22-ц/775/992/2015(м)
Категорія 24 Головуючий у 1-й інстанції Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Баркова В.М., Супрун М.Ю.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги газопостачання з боржника ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «Маріупольгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги газопостачання на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, оскільки із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

В апеляційній скарзі ПАТ «Маріупольгаз», просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Тому, відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Маріупольгаз» підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи 01 липня 2015 року заявник ПАТ «Маріупольгаз» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості за користування послугами газопостачання у розмірі 589 грн. 04 коп. за період з 01 березня 2012 року по 01 червня 2015 року та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80 коп.

Із доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що нарахування за послуги газопостачання проводилися із розрахунку двох осіб, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи у прийнятті заяви ПАТ «Маріупольгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з газопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що додані до заяви документи не містять даних про те, чи перебуває квартира у користуванні або у власності. Якщо квартира перебуває у користуванні, комунальні послуги мають сплачуватися наймачами солідарно. При наявності власника (власників) тягар утримання майна законом покладено на власника або власників у дольовому порядку.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному проваджені (ч.3 ст.267 ЦК України). Разом із тим, лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Суд, відмовляючи у прийнятті заяви до уваги положення ст.96 ЦПК України не взяв і дійшов передчасного висновку щодо існування спору про право, оскільки заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості саме з тієї особи, з якою укладав договір про газопостачання, що є його правом.

З урахуванням наведеного та положень ст.303 ЦПК України колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню з передачею питання про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року скасувати, передати питання про прийняття заяви про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: