Справа № 461/4114/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/5206/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Кабаля І.І.,

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, третьої особи ЛКП «Цитадель - Центр» про приведення віконних заповнень до автентичного вигляду задоволено у повному обсязі.

Зобов'язано ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно замінені металопластикові віконні заповнення у квартирі АДРЕСА_1 до автентичного вигляду.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Вказує, що квартира АДРЕСА_1 не занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та переліку об'єктів культурної спадщини національного значення, які заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 р. № 928, що підтверджується листом № 04-1180 від 03.06.2015р. Управління охорони культурної спадщини Львівської міської ради. Жодних доказів того, що квартира АДРЕСА_1 занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, позивач суду не надав, тобто позивачем не доведено, що квартира АДРЕСА_1 в цілому є пам'яткою культурної спадщини, а тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом про проведення віконних заповнень до автентичного виду. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечить закону.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта на підтримання апеляційної скарги, представників позивача та третьої особи, Управління охорони історичного середовища ЛМР, на заперечення доводів, проаналізувавши обставини та матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із довідки ЛКП «Цитадель-Центр» (вих. № 577) від 24 лютого 2015 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрована за вказаною адресою з 06 жовтня 1988 року (а.с.4).

Перевіркою, проведеною ЛКП «Цитадель-Центр» від 06 травня 2014 року встановлено факт заміна чотирьох дерев'яних вікон на фасаді будинку АДРЕСА_1. Дана обставина зафіксована в акті - попередження № 11 від 06 травня 2014 року.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЛВ № 000364, передбачене ст. 150 КУпАП від 16 травня 2014 року, складеним представником управління охорони історичного середовище Львівської міськради, відповідач у 2013 році самовільно влаштувала пластикові вікна взамін дерев'яних (а.с.6).

На підставі протоколу, постановою адміністративної комісії Галицької райадміністрації Львівської міськради № 47 від 05 червня 2014 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП та провадження по справі закрите у зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр», є пам'яткою культурної спадщини (ох. № 94) згідно з рішенням Львівського облвиконкому № 381 від 05 липня 1985 року.

Відповідно до п.3 Розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Згідно з п. п. 1, 2, 3.1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 31 серпня 2007 року № 643 «Про впорядкування заміни та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м. Львова», заміну та встановлення віконних заповнень фасадів будинків усіх форм власності, які розмішені в історичному ареалі міста, слід виконувати за наявності погодженої у встановленому порядку проектної документації.

Заміна віконних та дверних заповнень фасадів у житлових будинках - пам'ятках архітектури, які належать до територіальної громади міста, проводити комплексно за кошти міського бюджету, для чого передбачити видатки у бюджеті міста починаючи з 2008 року.

А відтак, обов'язок щодо заміни віконних заповнень безпосередньо покладено на виконавчі органи Львівської міської ради, із фінансуванням витрат за кошти міського бюджету.

У випадку бажання власників користувачів квартир чи нежитлових приміщень позапланово самостійно виконати заміну віконних та дверних заповнень фасаду, вони зобов'язані виготовити і погодити проектну документацію у встановленому порядку та виконати роботи за власні кошти. У випадку пошкодження декору фасаду власник, користувач квартири, нежитлового приміщення повинен відновити втрачені елементи фасаду за власні кошти.

Крім того, відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради від 09 грудня 2005 року № 1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» дана вулиця знаходиться у межах історичного ареалу м. Львова.

Історичний ареал населеного місця - це частина населеного місця, що зберегла об'єкти культурної спадщини і пов'язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку (ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Закон України «Про охорону культурної спадщини» регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою збереження та використання об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 вказаного Закону пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Також використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

У відповідності до ст. 26 цього Закон консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.

Як передбачено п. 5.9 «Положення про управління охорони історичного середовища Львівської міської ради та його структури», затвердженого відповідним рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1223 від 27 жовтня 2006 року із наступними змінами та доповненнями, до повноважень Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради належить надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах міста, а також програм те проектів, реалізація яких може позначитись на стані об'єктів культурної спадщини.

За таких обставин, висновки суду про виконання робіт відповідачем по заміні віконних заповнень на фасаді будинку з порушенням вимог чинного законодавства є обґрунтованими, оскільки проведені без необхідних дозволів та погоджень проектної документації на заміну віконних заповнень на фасаді вказаного вище будинку, передбачено нормами Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що будинок по АДРЕСА_1 не належить до об'єктів культурної спадщини є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах вищенаведеного законодавства.

Доводи апелянта про те, що ні в акті - попередженні, в протоколі про адміністративне правопорушення не було зобов'язано її привести віконні заповнення до автентичного вигляду є безпідставними, оскільки факт фіксації порушення чи факт притягнення останньої до адміністративної відповідальності не звільняє апелянта від обов'язку усунення порушень Закону, зокрема приведення віконних заповнень до автентичного вигляду.

Як пояснив представник третьої особи, Управління охорони історичного середовища ЛМР, у разі виникнення питань пов'язаних з приведенням віконних заповнень до автентичного вигляду, Управління надає з цього приводу відповідні консультації.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді: