АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Перепелюк І.Б., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року кредитна спілка "Буковинський Альянс" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач послався на те, що 05 серпня 2010 року між КС "Буковинський Альянс" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2613, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 47 150 гривень строком на три роки з 05 серпня 2010 року по 05 серпня 2013 року включно на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості.

Факт отримання коштів за договором підтверджується видатковим касовим ордером №898 від 05 серпня 2010 року.

Згідно з п.3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 42% річних або у випадках, передбачених п.3.4.3 кредитного договору, за підвищеною ставкою 72% річних.

Позичальник зобов'язувався сплачувати суму нарахованих відповідно п.3.1 договору відсотків за кожен період згідно графіку сплати.

При простроченні кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84% річних від суми

_________________________________________________________________

22ц-1609/2015 р. Головуючий у 1нстанції Мізюк В.М.

Категорія 27 доповідач Савчук М.В.

простроченого платежу.

Згідно з додатком №1 до кредитного договору №2613 від 05 серпня 2010 року встановлено графік погашення заборгованості за наданим кредитом.

Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідачка не виконувала, у зв'язку з чим 23 травня 2013 року спілка подала позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2013 року позов КС "Буковинський Альянс" задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь КС "Буковинський Альянс" заборгованість в сумі 94 673 грн. 11 коп.

19 липня 2013 року державним виконавцем державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, ОСОБА_3 не погасила суму заборгованості.

Вказує, що ухвалене заочне рішення Кіцманського районного суду від 25 червня 2013 року не припиняє дію кредитних правовідносин з ОСОБА_3

Оскільки стягнення основної суми та відсотків вже передбачене судовим рішенням, з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року утворилась заборгованість в сумі 145036 грн. 66 коп., з яких: 44536 грн. 12 коп. - відсотки за користування кредитом, 100500 грн. 54 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, які підлягають стягненню з відповідача.

Кредитна спілка "Буковинський Альянс" просила стягнути із ОСОБА_3 145036 грн. 66 коп. та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2015 року позов КС "Буковинський Альянс" задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь КС "Буковинський Альянс" заборгованість згідно кредитного договору № 2613 від 05 серпня 2010 року у вигляді непогашеної суми відсотків, нарахованих з 23 травня 2014 року по 17 листопада 2014 року в сумі 44536 грн. 12 коп., та пеню 100500 грн. 54 коп.

Вирішено питання стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Буковинський Альянс" витрат на оплату судового збору в сумі 1450 грн. 37 коп.

ОСОБА_3 подала на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права.

Всупереч вимогам ч.1 ст.638 ЦК України, ч.3 ст.180 ГК України, ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", ні в кредитному договорі, ні в додатку до нього не зазначені умови щодо детального розпису сукупної вартості кредиту.

Суд не розглянув її клопотання про зменшення суми неустойки по кредиту, з 99% до 1% у зв'язку з тим, що банк не надав доказів, які підтверджують розмір збитків, завданих кредитній спілці неналежним виконанням нею зобов'язань та тим, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, а також тим, що нею здійснюються платежі по кредиту. Суд не взяв до уваги, що вона важко хвора та те, що її прибутки від бізнесу зменшились у зв'язку з проведенням АТО в Україні.

Апелянт вказує, що судом не взято до уваги її заяву про застосування строку позовної давності.

Крім того, вона отримала кредитні кошти лише в сумі 27150 грн., а не 47150 грн., як це зазначено у позовній заяві та в рішенні суду. Видатковий касовий ордер є фальшивим, оскільки нею не підписувався.

Просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові КС "Буковинський Альянс".

В запереченнях на апеляційну скаргу КС "Буковинський Альянс" просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові КС "Буковинський Альянс"до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши сторін по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

________Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконувала умови кредитного договору та судового рішення Кіцманського районного суду від 25 червня 2013 року, яке не зупинило дію вказаного договору, що призвело до заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року в сумі 44 536 грн. 12 коп. та нарахування пені за невиконання платіжних зобов'язань (п. 6.2. договору) з 17 листопада 2013 року по 17 листопада 2014 року в сумі 100 500 грн. 54 коп.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 05 серпня 2010 року між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 47 150 грн. в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості.

Строк кредиту - три роки, термін - з 05 серпня 2010 року по 05 серпня 2013 року включно.

Факт отримання коштів за договором підтверджується видатковим касовим ордером №898 від 05 серпня 2010 року.

Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконувала, у зв'язку із чим заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2013 року із ОСОБА_3 на користь КС «Буковинський Альянс» стягнуто заборгованість в сумі 94 673 грн. 11 коп., у тому числі: 42 280 грн. 44 коп. - кредит, 52 392 грн. 67 коп. - відсотки за користування кредитом.

Рішення суду звернуто до виконання. Постановою заступника начальника ДВС Кіцманського РУЮ від 19 липня 2013 року відкрито виконавче провадження.

На день подачі позову - 21 листопада 2014 року - ОСОБА_3 рішення суду не виконала. На погашення боргу нею сплачено 3 899 грн. 97 коп. за кредитом та 7 771 грн. 91 коп. - за відсотками.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України зобов'язання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 42 % річних або у випадках, передбачених п. 3.4.3 кредитного договору за підвищеною ставкою 72 % річних.

Всупереч зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання належним чином не виконувала та заборгованість за договором в повному обсязі не погасила.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України ).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має право на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання ( ст..617 ЦК України ).

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору при прострочені кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, визначених п. 2.3 цього договору, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84 % річних від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 7.1 кредитного договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 05 серпня 2013 року, але цей строк не може бути меншим, ніж строк виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно з розрахунком сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом після ухвалення рішення суду від 25 червня 2013 року за період з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року складає 44536,12 грн. та нарахована пеня у сумі 100500 грн. 54 коп. за період з 17 листопада 2013 року по 17 листопада 2014 року за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.( а.с.14).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності грошового зобов'язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. (Правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6 -1206цс15).

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь КС "Буковинський Альянс" підлягають стягненню відсотки за період з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року за користування кредитом в сумі 44536 грн. 12 коп. та пеня в сумі 100500 грн. 54 коп. за період з 17 листопада 2013 року по 17 листопада 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги її заяву про застосування строку позовної давності, є безпідставними.

Натомість суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п.7.1 Кредитного договору № 2613 від 05 серпня 2010 року цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 05 серпня 2013 року, але цей строк не може бути меншим, ніж строк виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитним договором.

Станом на 19 березня 2015 року позичальник ОСОБА_3 свої зобов'язання визначені договором не виконала.

Крім того , як убачається з матеріалів справи попереднє рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено 25 червня 2013 року, а з даним позовом позивач звернувся до суду 21 листопада 2014 року, тобто в межах строку позовної давності. Пеня стягнута за один рік в межах строку давності щодо пені.

Рішенням Кіцманського районного суду від 25 червня 2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором перервано строк позовної давності та відповідно до ст. 257 ЦПК України продовжується до 25 червня 2016 року.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині, що стосується строку позовної давності, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Необґрунтованими також є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не розглянув її клопотання про зменшення суми неустойки по кредиту, що вона важко хвора, а також те, що її прибутки від бізнесу зменшились у зв'язку з проведенням АТО в Україні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених випадків, статтею 61 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог закону представником відповідача під час розгляду справи не надано доказів погіршення майнового стану та стан здоров'я боржника та не зазначено інших підстав для зменшення розміру неустойки.

Під час апеляційного розгляду представник апелянта відмовився надати докази на підтвердження підстав для зменшення пені, а також відмовився та ствердив, що в цій частині доводи апеляційної скарги не підтримує.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що розмір пені у сумі 100500 грн. 54 коп. є меншим від суми фактично завданих збитків в розмірі 128484 грн. 08 коп., що складається з 45567 грн. 49 коп. - сума нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за попереднім рішенням суду, 38380 грн. 47 коп. - залишок основної суми несплаченої відповідачем, 44536 грн. 12 коп. - сума нарахованих та несплачених відповідачем відсотків після рішення суду.

В даному випадку питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів та розрахунків. Таких доказів та розрахунків судом не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка ОСОБА_3 отримала кредитні кошти лише в сумі 27150 грн., а не 47150 грн., як це зазначено у позовній заяві та в рішенні суду, а видатковий касовий ордер є фальшивим, оскільки нею не підписувався, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи. Крім того, представник апелянта під час апеляційного розгляду відмовився від вказаних доводів апеляційної скарги та не скористався своїм правом на пред'явлення клопотання про призначення у справі відповідної експертизи на підтвердження вказаних доводів.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ч.1 ст.638 ЦК України, ч.3 ст.180 ГК України, ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", ні в кредитному договорі, ні в додатку до нього не зазначені умови щодо детального розпису сукупної вартості кредиту, оскільки відповідач не оспорював кредитний договір з таких підстав шляхом пред'явлення позовних вимог до КС «Буковинській альянс».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу для своїх вимог і заперечень, правильно застосував закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов правильного висновку про задоволення позову, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: