Справа № 752/8787/15-ц
Провадження №: 4-с/752/79/15
У Х В А Л А

11.11.2015 рокуГолосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

за участі секретаря - Мушта І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни по поверненню виконавчого документа стягувачеві від 30 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

у травні 2015 року ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з даною скаргою.

Останню мотивувало тим, що 30 квітня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 2-4056/09, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 22 січня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості за кредитними договорами в сумі 8 588 423,28 грн., з посиланням на те, що в ході проведення виконавчих дій майно боржника - ОСОБА_2, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, не виявлено.

Вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду, не перевірено дійсний майновий стан боржника, оскільки, як відомо ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, боржнику - ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Тому, просило визнати протиправним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 квітня 2015 року у виконавчому провадженні № 46136828, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 квітня 2015 року та зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. поновити виконавче провадження № 46136828.

В судовому засіданні представник ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» підтримав скаргу та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Суб'єкт оскарження в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання скарги оповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні проти скарги заперечив, просив суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представника ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», представника боржника ОСОБА_2, вивчивши матеріали скарги та виконавчого провадження, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Судом встановлено, що 22 січня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4056/09 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості за кредитними договорами в сумі 8 588 423,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника - фізичної особи, визначені у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені у ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче проводження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, 30 квітня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 2-4056/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 22 січня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості за кредитними договорами в сумі 8 588 423,28 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України «Про виконавчу службу» зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в межах процедури виконавчого провадження головним державним виконавцем Григорян О.Г. вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку майна боржника, яким виступає ОСОБА_2

Разом з тим, суд вважає безпідставними наведені ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» доводи щодо реєстрації саме за боржником права власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки з наданої товариством інформаційної довідки неможливо конкретно ідентифікувати особу ОСОБА_2, зокрема, на підставі ідентифікаційного номеру останнього.

Наявні ж в матеріалах виконавчого провадження відомості свідчать про відсутність у ОСОБА_2 майна.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до положень ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче проводження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі наведеного, ст. ст. 1, 2, 19, 47 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 137, 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни по поверненню виконавчого документа стягувачеві від 30 квітня 2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Пасинок