Номер провадження: 22-ц/785/2542/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_5 про витребування квартири з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі - продажу квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира), укладеного 30 травня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, недійсним, визнання за ним права власності на вказану квартиру із припиненням права власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру. Свої вимоги мотивував тим, що він був власником вказаної квартири на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2000 року. Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 листопада 2005 року вказаний договір від 28 грудня 2000 року визнаний недійсним. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 травня 2006 року вище вказане заочне рішення скасоване, тобто власником квартири залишився позивач ОСОБА_4 Але ОСОБА_6, знаючи, що з 10 травня 2006 року він не є власником квартири, 30 травня 2006 року, без відома та згоди власника квартири ОСОБА_4, укладає договір купівлі - продажу спірної квартири з відповідачкою ОСОБА_2 Під час розгляду справи позивача змінив підстави позову та, у подальшому, подавши заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, остаточно просив суд витребувати із володіння відповідача ОСОБА_2 спірну квартиру. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зазначили, що про продаж ОСОБА_2 належної позивачу квартири позивач дізнався під час розгляду позову ОСОБА_6 після скасування заочного рішення в серпні 2006 року, після цього лише змінив позовні вимоги, на підставі чого вважає, що строк позовної давності звернення із даним позовом ним не пропущений.

Рішенням суду позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування квартири з чужого незаконного володіння - задоволений. Витребувано із володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та повернено вказану квартиру ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 власником спірної квартири був ОСОБА_4 без відома та згоди якого квартиру було відчужено. Строк позовної давності, про застосування якого просила відповідач згідно поданої письмової заяви, не пропущений, оскільки позивач не звертався до суду із новим позовом, а лише змінив підстави, а всі вимоги стосувалися правових відносин щодо володіння спірною квартирою.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що події відбувалися у хронологічному порядку наступним чином:

- згідно договору дарування від 25.10.2002 року ОСОБА_7 діючи за довіреністю від імені ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_8 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 10);

- згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2000 року ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 11);

- 10.01.2001 року ОСОБА_6 звернувся до Ізмаїльського РВ УМВС України в Одеській області із заявою по вжиття заходів до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які вчинили шахрайські дії, внаслідок яких він подарував ОСОБА_8 свою квартиру АДРЕСА_1 і не отримав від ОСОБА_8 автомобіль (т.1 а. с. 61);

- постановою Ізмаїльського РВ УМВС України в Одеській області від 20.01.2001 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 54);

- у лютому 2001 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири від 25.10.2000 року та договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 року недійсними (т.1 а. с. 2-3);

- постановою судді Ізмаїльського міського суду Одеської області від 07 травня 2002 року скасовано постанову Ізмаїльського РВ УМВС України в Одеській області від 20.01.2001 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_6 (т.1 а. с. 40);

- постановою Ізмаїльського РВ УМВС України в Одеській області від 20.01.2001 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 90-91);

- 09.12.2002 року головою апеляційного суду Одеської області в порядку ст. 133 ЦПК України 1963 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири від 25.10.2000 року та договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 року недійсними передано із Ізмаїльского міського суду Одеської області до Татарбунарського районного суду Одеської області (т. 1 а. с. 27);

- рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.12.2003 року позов ОСОБА_6 задоволено. Договір дарування від 25.10.2000 року за яким ОСОБА_7 діючи за довіреністю від імені ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_8 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 - визнано недійсним. Договір купівлі-продажу від 28.12.2000 року за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 - визнано недійсним (т.1 а. с. 98-99);

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.05.2004 року рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.12.2003 року - скасовано та справу направлено на новий розгляд (т.1 а. с. 149-151);

- заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.11.2005 року позов ОСОБА_6 задоволено. Договір дарування від 25.10.2000 року за яким ОСОБА_7 діючи за довіреністю від імені ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_8 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 - визнано недійсним. Договір купівлі-продажу від 28.12.2000 року за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 - визнано недійсним. Зобов`язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 194-196);

- в лютому 2006 року ОСОБА_6 звернувся до суду до ОСОБА_4 з позовом про зняття з реєстраційного обліку (т.3 а. с. 3);

- заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2006 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково. Зобов`язано ГІРФО Ізмаїльського РВ ГУ МВС України в Одеській області зняти ОСОБА_4 з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 (т. 3 а. с. 12);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2006 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2005 року, яким задоволено вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8., ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування квартири від 25.10.2000 року та договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 року недійсними - скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку на 25.05.2006 року (т.1 а. с. 233);

- 10.05.2006 року ОСОБА_6 до суду подано письмову заяву про неможливість бути присутнім в судовому засіданні 25.05.2006 року за сімейними обставинами без деталізації обставин і проханням перенести розгляд справи на іншу дату (т.1 а. с. 236);

- згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 (т. 4 а. с. 30);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2006 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2006 року, яким задоволено вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку - скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (т. 3 а. с. 24);

- 26.06.2006 року ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовою заявою про залишення його позову до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири від 25.10.2000 року та договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2000 року недійсними без розгляду у зв`язку із відчуженням ним спірної квартири і втрати інтересу до вказаного позову (т. 1 а. с. 258);

- 10.08.2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду до ОСОБА_6, ОСОБА_2 із зустрічним позовом про визнання договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року недійсним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 254);

- ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.08.2006 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними - залишений без розгляду (т.1 а. с. 264);

- заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2007 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 задоволений. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30.05.2006 року квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 4 а. с. 71-72);

- ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2007 року повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст.. 228 ЦПК України (т.4 а. с. 123);

- ухвалою Ізмаїльського районного суду Одеської області від 10.06.2008 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2007 року задоволено (т. 4 а. с. 135-136);

- ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.08.2006 року повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків протягом 10 днів (т. 4 а. с. 138-139);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2009 року справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку передано для об`єднання зі справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року недійсним та визнання права власності на квартиру (т.3 а. с. 41);

- ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.08.2006 року (т. 4 а. с. 147-148);

- ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2007 року (т. 4 а. с. 150-151);

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.08.2006 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а. с. 41);

- ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2009 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними (т. 2 а. с. 43);

- ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 січня 2010 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними направлено до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для об`єднання зі справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року недійсним та визнання права власності на квартиру;

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2010 року об`єднано позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року недійсним та визнання права власності на квартиру з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку та з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними (т. 4 а. с. 172);

- 07.02.2014 року ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про доповнення позову вимогою про витребування квартири з чужого незаконного володіння (т. 5 а. с. 170);

- 24.09.2014 року ОСОБА_5, як правонаступник померлого ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу визнала у повному обсязі (т. 5 а. с. 219);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру - залишено без розгляду за заявою позивача (т. 5 а. с. 222-223; 230);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2014 року виключено з переліку відповідачів за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про витребування квартири з чужого незаконного володіння - ОСОБА_5 та притягнуто її у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (т. 5 а. с. 231);

- 10.11.2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції письмові заперечення проти уточнених позовних вимог і просила застосувати строк позовної давності (т. 5 а с. 238);

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2014 року провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними - закрито на підставі ст. 205 ЦПК України (т. 5 а. с. 241-242).

Правовий аналіз норм ст. ст. 261, 267 ЦК України позовна давність може бути застосована судом лише за наявності порушення права особи та за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Тобто, пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові і перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовить у позові у зв"язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що:

- на час відчуження ОСОБА_6 спірної квартири ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 30.05.2006 року, заочне рішення на підставі якого ОСОБА_6 зареєстрував право власності на спірну квартиру було скасовано і квартира була предметом спору за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування від 25.10.2000 року, за яким ОСОБА_6 подарував квартиру ОСОБА_8 та договору купівлі-продажу від 28.12.2000 року, за яким ОСОБА_8 продав квартиру ОСОБА_4

В подальшому ухвалою суду провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири та договору купівлі-продажу квартири недійсними - закрито на підставі ст. 205 ЦПК України.

Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Отже, договір купівлі-продажу від 28.12.2000 року, за яким ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру недійсним не визнаний.

При таких обставинах, укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 порушило право власності ОСОБА_4 на вказану квартиру.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу. Але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦКУ позивач має право отримати судовий захист у разі визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Як вбачається з матеріалів справи 10.08.2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року за яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 та визнання права власності на вказану квартиру.

07.02.2014 року ОСОБА_4 доповнив свій позов вимогою про витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Перелічені способи захисту права власності є різними за своєю правовою природою.

В подальшому за заявою ОСОБА_4 від 02.10.2014 року ухвалою суду від 07.10.2014 року первісні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності залишені без розгляду. Одночасно 07.10.2014 року ОСОБА_4 подано заяву про уточнення зустрічного позову з викладенням нових вимог - про витребування квартири з чужого незаконного володіння, яка судом прийнята до розгляду.

Таким чином з часу коли ОСОБА_4 дізнався про порушення свого права і звернувся до суду з позовом щодо визнання недійсності договору купівлі-продажу належної йому квартири - 10.08.2006 року до часу зміни підстави позову на іншу - 07.02.2014 року сплило 07 років, 05 місяців та 28 днів.

За змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону і лише стосовно тих вимог, які були предметом розгляду в цивільному процесі. Стосовно вимог, які не були охоплені цивільним позовом у суді, строк позовної давності продовжує спливати.

На наведене суд першої інстанції уваги не звернув і безпідставно не застосував позовну давність за заявою ОСОБА_2 поданої нею до суду у письмовому вигляді до ухвалення рішення по суті.

При таких обставинах, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування квартири з чужого незаконного володіння у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про витребування квартири з чужого незаконного володіння - відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук