Справа № 369/8161/14 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/1006/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова
Категорія 40 23.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Ігнатченко Н.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому стало відомо про те, що в мережі Інтернет на ресурсі vk.com/live_ukr розміщена неправдива інформація наступного змісту: "Терміново, Софіївська Борщагівка, Київська обл. Щойно 20 тітушок під приводом колишнього сільського голови, члена обласної організації партії регіонів ОСОБА_1 в приміщенні сільради, побили присутніх депутатів та забарикадувались на другому поверсі, де зберігається документація. Тітушки мають один автомат (чи справжній, чи муляж невідомо), екіпіровані як самооборона майдану, стверджують, що є майданівцями та діють за наказом керівництва майдану. Інформація поступила від депутатів сільської ради. Контакти - НОМЕР_1 (ОСОБА_2, депутат сільради)».

Позивач вказував, що дана інформація поширена ОСОБА_2 та є неправдивою та такою, що принижує її честь, гідність та паплюжить його ім'я. Він ніколи не був членом обласної Парії регіонів, не мав жодного відношення до жодної з партії. Ніколи в приміщенні сільської ради не бив депутатів, не барикадувався на другому поверсі сільської ради, де зберігається документація.

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 вибачитись та спростувати розповсюджену про нього неправдиву інформацію по кожному з пунктів, викладених в статті; зобов'язати ОСОБА_2 текст вибачення та спростування розмістити у такий же спосіб на тому ж Інтернет ресурсі; стягнути з ОСОБА_2 на його користь одну гривню на відшкодування моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року у задоволенні позову позивача відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати відповідача спростувати розповсюджену про нього неправдиву інформацію по кожному з пунктів викладених у статті; зобов'язати ОСОБА_2 текст спростування розмістити у такий же спосіб на тому ж Інтернет ресурсі; стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення проти неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації .

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» поняття інформації визначено як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про інформацію", відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Судом встановлено, що в мережі Інтернет на ресурсі vk.com/live_ukr розміщена інформація наступного змісту: "Терміново, Софіївська Борщагівка, Київська обл. Щойно 20 тітушок під приводом колишнього сільського голови, члена обласної організації партії регіонів ОСОБА_1 в приміщенні сільради, побили присутніх депутатів та забарикадувались на другому поверсі, де зберігається документація. Тітушки мають один автомат (чи справжній, чи муляж невідомо), екіпіровані як самооборона майдану, стверджують, що є майданівцями та діють за наказом керівництва майдану. Інформація поступила від депутатів сільської ради. Контакти - НОМЕР_1 (ОСОБА_2, депутат сільради)».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач не надав доказів, що поширена інформація у мережі Інтернет на ресурсі vk.com/live_ukr була розповсюджена саме відповідачем; в своїх поясненнях позивач підтвердив, що особисто не чув дану інформацію від відповідача або від будь-якої іншої особи, яка б підтвердила поширення саме відповідачем даної інформації.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, оскільки в тексті інформації, викладеному у мережі Інтернет на ресурсі vk.com/live_ukr зазначено, що інформація поступила від депутатів сільської ради. Контакти - НОМЕР_1 (ОСОБА_2, депутат сільради).

Заперечуючи позовні вимоги позивача, відповідач вказував на те, що він ніколи таку інформацію не поширював, користуватися Інтернетом не вміє, в інформації зазначено, що дана інформація поступила від депутатів сільської ради. Чому в контактах зазначено його прізвище та номер мобільного телефону йому не відомо, дану обставину з ним ніхто не погоджував.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 12 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

З матеріалів справи встановлено,що у ході розгляду справи, судом першої інстанції у відповідності до положень ст..10 ЦПК України позивачу було роз»яснено його право на витребування додаткових доказів та залучення до справи інших відповідачів, проте останній вважав, що ОСОБА_2 є належним відповідачем, оскільки в зазначеній інформації, в контактах, вказано його прізвище, ім»я, по-батькові. Інші докази стосовно розміщення інформації в мережі Інтернет позивачем не надано.

З огляду на викладене, колегія вважає обґрунтованим висновок суду про недоведеність заявлених позивачем до відповідача вимог та відсутність, у зв»язку з цим, підстав для їх задоволення.

Разом з тим, колегія вважає, що з мотивувальної частини рішення суду слід виключити посилання суду на те, що за змістом інформація, розміщена в мережі Інтернет на ресурсі vk.com/live_ukr не порушує конституційного права позивача на повагу до його гідності, оскільки носить оціночний характер і не містить відомостей про конкретні факти, події та явища.

Даний висновок суду, на думку колегії, слід розцінити як передчасний.

За таких обставин, керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду, на те, «що викладені висловлювання є оціночними і не містять відомості про конкретні факти, події та явища».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: