Справа № 317/2513/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

16 лютого 2011 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00013072, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 8000 гривень для задоволення поточних потреб, зі встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 20 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 16.02.2014 року згідно до графіку.

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_2 кредит на вказану вище суму.

Відповідач зобов'язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на момент подання позову у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі:

-4417,67 гривень (тіло кредиту);

-2195,61 гривень (відсотки за кредитом);

-1716,70 гривень (комісія);

-30 881,24 гривні (штраф за несвоєчасне виконання зобовязань).

Загальна сума заборгованості становить 39 211,22 гривень. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву, згідно до якої підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Під час судового розгляду справи представник відповідача подав заперечення проти позову, контррозрахунок суми боргу, заяву про застосування позовної давності та заяву про застосування до спірних вимог в частині стягнення штрафу положень статті 551 ЦК України.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд при вирішенні питання щодо стягнення штрафу, задовольнити заяву про застосування вимог статті 551 ЦК України. Заперечення проти позову, контррозрахунок суми боргу та заяву про застосування позовної давності до частини позовних вимог представник відповідача просив не враховувати при прийнятті рішення у справі.

Вислухавши представника відповідача та дослідивши подані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення кредитного договору № BL_ЖГ00013072 від 16 лютого 2011 року (далі Договір) між позивачем ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» та відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 4-11).

Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 4417,67 гривень, процентів за користування кредитом в розмірі 2195,61 грн. та комісії в сумі 1716,70 грн. підтверджується розрахунком (а.с. 24) та не заперечується відповідачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на Розділ 1 Спеціальної частини Договору, п.п. 1.5., 1.6., 2.4., 2.5., 3.3.2 Загальної частини Договору та вимог статей 526, 625, 1048, 1054 та 10561 Цивільного кодексу України.

Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

У відповідності до п. 4.3. Договору у випадку прострочення позичальником сплати або несплати у повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, яка розраховується на підставі п. 9 Спеціальної частини договору від суми невиконаних боргових зобовязань.

Позивачем розраховано суму пені за невиконаними відповідачем зобовязаннями в розмірі 30 881,24 грн. (а.с. 24).

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є одним з видів неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 4417,67 грн., в той час як неустойка, нарахована на цю суму 30 881,24 гривень, що становить 699 % від суми основної заборгованості.

Крім того, при розгляді частини позовних вимог про стягнення пені, суд враховує правові висновки, які містяться в Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вказаних правових висновків, які згідно з приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обовязковими до виконання, дія вказаних норм Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Така ж правова позиція міститься в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» та в п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року.

Як встановлено в судовому засіданні, кредит, отриманий відповідачем у позивача, носить споживчий характер п. 1.3. Загальної частини договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору про сплату споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором, є несправделивими.

Сума компенсації за невиконання договору в даному випадку становить 699 % від суми вартості кредиту, що не відповідає вказаним положенням закону.

За таких обставин, заява представника відповідача про застосування положень статті 551 Цивільного кодексу України підлягає задоволенню, а розмір пені зменшенню до 50 % від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 2208 гривень 84 копійок.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки позивач у справі звільнений від його сплати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» 10 538 (десять тисяч пятсот тридцять вісім) грн. 82 коп. заборгованості за кредитним договором.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 65 (шістдесят пять) грн. 47 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.

Головуючий суддя: В.В. Нікітін