АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/326/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Вирста М.М.
Провадження № 22-ц/789/1399/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника апелянта ОСОБА_1 -

адвоката Кметика Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Козлівська селищна рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини огорожі зі сторони дороги та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідач на земельній ділянці, що була надана йому у приватну власність рішенням Козлівської селищної ради від 08.09.2010 року № 512, спорудила огорожу, внаслідок чого захопила частину його земельної ділянки. Також просив скасувати державний акт НОМЕР_1 про право власності на землю для ведення особистого селянського господарства площею 0,0058 га, виданий 02.02.2012 року ОСОБА_3

Рішенням Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дане рішення, вважаючи його незаконним, таким, що суперечить нормам матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги, що ОСОБА_3 в порушення вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України в незаконний спосіб скористалася правом на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0058 га, наданої Козлівською селищною радою 27.05.2011 року, оскільки, згідно рішення Козлівської селищної ради від 04.08.2008 року № 229 ОСОБА_3 вже було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,11 га, державний акт на право власності на яку їй видано 07.05.2009 року. Крім цього, стверджує, що згідно рішення селищної ради від 08.09.2010 року № 512 земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га в с.Дмухів Козівського району надавалась ОСОБА_1 в межу з земельною ділянкою ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Відтак, Козлівською селищною радою 27.05.2011 року фактично було вилучено в незаконний спосіб з користування ОСОБА_1 частину його земельної ділянки шириною 1 м по всій межі земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зі сторони АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Кметик Я.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник адвокат ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, надісланих на адресу суду, розгляд справи просили провести у їх відсутності. Апеляційну скаргу вважають безпідставною. В обгрунтування заперечень посилаються на те, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документом, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою є державний акт, якого в ОСОБА_1 немає. ОСОБА_3, будучи власником земельної ділянки 0,0058 га, на законних підставах спорудила з дотриманням меж відповідну огорожу, чим не порушила права ОСОБА_1, оскільки відповідно до плану меж земельної ділянки та відомостей про суміжних землекористувачів, зазначених на зворотньому боці державного акту, земельна ділянка ОСОБА_3 межує з землями загального землекористування та землями Козлівської селищної ради, а не землями позивача.

Представник третьої особи - Козлівської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. У письмовій заяві, надісланій на адресу суду, просив розгляд справи провести у його відсутності. Рішення суду першої інстанції вважає законним і обгрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка відповідача і його представника, а також представника третьої особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтував свої висновки тим, що права ОСОБА_1 як землекористувача не порушено, оскількв нього відсутній державний акт на право власності на землю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений відповідно до вимог закону та з врахуванням наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що рішенням Козлівської селищної ради Козівського району від 08.09.2010 року № 512 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Межі земельної ділянки Управлінням Держкомзему в Козівському районі не встановлювалися, державного акту на право власності на земельну ділянку не було виготовлено.

Рішенням Козлівської селищної ради Козівського району від 27.05.2011 року № 76 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0058 га.

07.02.2012 року Управлінням Держкомзему в Козівському районі ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0058 га в с.Дмухівці Козівського району.

У відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспореного права.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; -одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність або користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної міської (сільської, селищної) ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а ст.126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Згідно із ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 не є належним власником чи землекористувачем земельної ділянки площею 0,25 га, оскільки на виконання рішення від 08.09.2010 року, межі переданої позивачу земельної ділянки не встановлювались, і державний акт не видавався, а також те, що позивач не є суміжним землекористувачем земельної ділянки відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем його прав суміжного землекористувача, і як наслідок - про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині не врахування судом, що ОСОБА_3 в порушення вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України в незаконний спосіб скористалася правом на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0058 га, наданої Козлівською селищною радою 27.05.2011 року, оскільки, згідно рішення Козлівської селищної ради від 04.08.2008 року № 229 їй вже було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,11 га, державний акт на право власності на яку видано 07.05.2009 року, колегія суддів вважає безпідставними, як такі, що не стосуються предмету судового розгляду, оскільки зазначені доводи можуть бути підставою для вирішення спору про визнання рішення Козлівської селищної ради № 76 від 27.05.2011 року незаконним, однак такий позов ОСОБА_1 у даній справі не заявлявся. В свою чергу, видача державного акту є наслідком виконання дій по реалізації рішення ради, яким вирішено питання щодо передачі у власність земельної ділянки, в зв'язку з чим позовні вимоги про скасування державного акту недійсним з вищевказаних підстав без заявлення позову про визнання рішення, що є підставою для виготовлення вказаного державного акту, незаконним, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підстави для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, у відповідності до норм діючого законодавства.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції є постановленим з дотриманням норм процесуального і матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ч.1ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1,2; 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :