Справа № 317/2490/15-ц
06 жовтня 2015 р. м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого-судді: Нікітіна В.В.
при секретарі: Московкіній І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
28 березня 2013 року відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 040 000,00 гривень з терміном повернення частинами: 500 000 гривень не пізніше 01 червня 2013 року; 1 540 000,00 гривень не пізніше 01 грудня 2013 року.
На підтвердження вказаних правовідносин між сторонами у справі укладено письмовий договір позики та відповідачем ОСОБА_2 складено розписку про отримання вказаної суми коштів.
Позивач свої договірні обовязки виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму.
Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 17 липня 2015 року у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 5 517 384,34 гривень, яка складається з суми основного боргу 2 040 000,00 гривень; процентів 1 711 193,14 гривень; штраф 204 000,00 гривень та інфляційних втрат 1 562 191,20 гривень.
Саме цю суму позивач просив стягнути з відповідача.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать чотири рекомендованих повідомлення про вручення поштових відправлень з поміткою про неможливість вручення поштових відправлень, які були направлені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою проживання відповідача (а.с. 29). Вказане, в силу положень абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України є підтвердженням належного повідомлення особи.
На підставі вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи заяву, подану представником позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
06 жовтня 2015 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши представника позивача та дослідивши подані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як визначено у ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України встановлено вимоги до форми договору позики, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ч. 2 ст. 1047 ЦК України.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Матеріалами справи підтверджується факт укладення договору позики між сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі за текстом Договір) - а.с. 6.
На підтвердження отримання відповідачем грошових коштів від позивача, представником позивача до справи додано копію розписки, оригінал якої оглянуто судом в судовому засіданні (а.с. 7).
Відповідно до п. 2 Договору, ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_1 позику частками в такі строки: 500 000 гривень не пізніше 01 червня 2013 року; 1 540 000,00 гривень не пізніше 01 грудня 2013 року.
Документом, що підтверджує повернення позики позичальником є власноручно написана розписка позикодавця п. 3 Договору.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає суму основного боргу в розмірі 2 040 000,00 гривень такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Пунктом 4 Договору встановлено, що за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 10 % від простроченої суми а також додатково за весь час прострочення зобовязується сплатити позикодавцю 48 % річних від простроченої суми.
Суми штрафу в розмірі 204 000,00 гривень та процентів в розмірі 1 711 193,14 грн. обґрунтовані належним та арифметично вірним (з урахуванням періодів виконання частин основного зобовязання) розрахунком та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Наведений в позовній заяві розрахунок втрат від інфляції проведено арифметично вірно, з урахуванням рекомендацій, наданих Верховним Судом України в листі № 62-97р від 03 квітня 1997 року.
Вказана частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 517 384 (пять мільйонів пятсот сімнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 34 коп. заборгованості за договором позики, яка складається з основного боргу в сумі 2 040 000 (два мільйони сорок тисяч) гривень 00 коп., процентів в сумі 1 711 193 (один мільйон сімсот одинадцять тисяч сто девяносто три) гривні 14 коп., штрафу в розмірі 204 000 (двісті чотири тисячі) гривень 00 коп. та інфляційних втрат в розмірі 1 562 191 (один мільйон пятсот шістдесят дві тисячі сто девяносто одна) гривня 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Запорізьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На заочне рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя В.В. Нікітін