Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ1 квітня 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЄвтушенко О.І.,суддів: за участю: представника позивача відповідачаГвоздика П.О., Завгородньої І.М., ОСОБА_2, ОСОБА_3, Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна про звернення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року,в с т а н о в и л а:У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з даним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 2 644 000 долари США на термін до 25 грудня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено договір іпотеки від 9 червня 2008 року № 16/08-Б, предметом якого є житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м по АДРЕСА_1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 9 червня 2008 року № 16/08-Б визнано недійсним, запис про іпотеку виключено з Реєстру іпотек. 22 вересня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу власником квартири АДРЕСА_1 стали ОСОБА_3 та ОСОБА_6 У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь банку 1 664 543 гривні 02 копійки та 2 630 252,33 долари США. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 квітня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Поновлено відомості у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, а особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки з урахуванням вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 9 липня 2014 року позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 20 позичальника ОСОБА_7 в розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945 гривень 13 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_6 з початковою ціною продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Вирішено питання про стягнення судових витрат. Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 серпня 2014 року доповнено резолютивну частину рішення відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку». У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 20 позичальника ОСОБА_7 в розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945 гривень 13 копійок, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 2 382 796,72 доларів США, простроченої заборгованості за процентами у сумі 1 282 005,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 1 695 6872 гривні 78 копійок, заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 6 844 072 гривні 35 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_6 з початковою ціною продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на момент придбання відповідачами спірної квартири існувало обтяження іпотечного майна, відомості про яке повторно внесені до Державного реєстру іпотек 14 травня 2012 року на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 4 квітня 2012 року, а тому відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Вказаних вимог судами не дотримано. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпоетку» обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек (далі - Тимчасовий порядок), відповідно до п. п. 6, 25, 26 якого внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду.Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року визнано недійсним договір іпотеки від 9 червня 2008 року № 16/08-Б, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, внесено до державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо предмета іпотеки та знято заборону на його відчуження. 22 вересня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, відповідно до п. 5 якого квартира не знаходиться під обтяженням. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.У разі якщо рішенням суду договір іпотеки було визнано недійсним і на його підставі запис про обтяження майна іпотекою виключено з Реєстру, висновок про застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону є помилковим, оскільки під час переходу права власності на майно воно не було предметом іпотеки. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі № 6-201цс14. Застосувавши до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції не з'ясував, чи перебувало майно під обтяженням на час укладення договору купівлі-продажу, та дійшов передчасного висновку про набуття відповідачами статусу іпотекодавців, пославшись на рішення апеляційного суду Харківської області від 4 квітня 2012 року, яким поновлено відомості у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 липня 2014 року, додаткове рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.І. Євтушенко Судді: П.О. Гвоздик І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік