У Х В А Л А

24 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного закладу «Дорожня лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця», третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, про зобов'язання внести зміни до трудової книжки,

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано державний заклад «Дорожня клінічна лікарня станції Харков СТГО «Південна залізниця» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_4 на сторінках 14, 15 (номер запису 21, число 1, місяць 6, рік 2004) трудової книжки замість «переведена молодшою медичною сестрою рентген - діагностичного відділення» зазначити «переведена молодшою медичною сестрою з догляду за хворими рентген - діагностичного відділення».

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалу суду касаційної інстанції, рішення місцевого суду залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, частини 5 статті 328 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив із того, що в матеріалах справи вбачається і проти цього не заперечувала позивачка, що у штатному розпису відповідача посада «сестра молодша для догляду за хворими» або молодша медична сестра (палатна) рентгендіагностичного відділення не передбачена. Таким чином на таку посаду ОСОБА_4 не могла бути переведена, і підстави вносити зміни до запису у її трудову книжку відсутні.

У наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 12 серпня 2009 року, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанцій та закриваючи провадження у справі виходив із того, що постановляючи рішення про встановлення факту роботи особи на посаді маляра з лютого 1992 року до 30 грудня 1994 року, суди попередніх інстанцій не врахували вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 1 серпня 1992 року, а також не взяли до уваги, що відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами процесуального та матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державного закладу «Дорожня лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця», третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, про зобов'язання внести зміни до трудової книжки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко