Ухвалаіменем україни
26 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», державного підприємства завод «Арсенал» про визнання незаконними дій та зобов'язання видати пільгову довідку про призначення пенсії на пільгових умовах, за касаційною скаргою державного підприємства завод «Арсенал» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» (далі - КП СП «Арсенал»), державного підприємства завод «Арсенал» (далі - ДПЗ «Арсенал»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 27 березня 1986 року її було прийнято на роботу на посаду учня маляра до виробничого об'єднання завод «Арсенал», у подальшому переведено на посаду маляра на підприємстві відповідача. Дана посада відноситься до переліку робочих місць, професій з пільговим пенсійним призначенням (відповідно до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженим наказом Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1995 року № 115, та за результатами атестації робочих місць). 05 травня 2012 року її було звільнено за власним бажанням, проте при звільненні вона отримала трудову книжку, в якій відсутні відомості про те, що зазначена вище посада відноситься до переліку робочих місць, професій з пільговим пенсійним забезпеченням. У зв'язку з цим, управлінням Пенсійного фонду України їй відмовлено в призначенні пільгової пенсії. Посилаючись на викладене, просила визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про уточнюючий характер роботи, що виконувалась під час роботи на даному підприємстві, яка б надавала право на призначення пільгової пенсії згідно списку № 2 та зобов'язати відповідача видати таку довідку.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2014 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ДПЗ «Арсенал» надати ОСОБА_4 довідку згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДПЗ «Арсенал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи ДПЗ «Арсенал» про те, що воно не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником виробничого об'єднання завод «Арсенал», у якому працювала позивач, спростовуються матеріалами справи, були предметом дослідження апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства завод «Арсенал» відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунО.В. Ступак