Ухвала

іменем україни

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права власності за набувальною давністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що починаючи з 1966 року проживає у АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності його сестрі ОСОБА_5 та складається з двох приміщень: квартир № 1 та № 2. З того часу він добросовісно та відкрито володів частиною спірного будинку, а саме квартирою № 2, яку він добудував в 1977 році для покращення житлових умов, за згодою відповідача, сплачував комунальні платежі, користувався земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, робив поточний та капітальний ремонт. Враховуючи викладене, позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на частину спірного будинку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на частину будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення, що розташовані на першому поверсі, загальною площею 48,3 кв. м, що складаються з коридору № 2-1 площею 5,6 кв. м, житлової кімнати № 2-2 площею 14,3 кв. м, коридору № 2-3 площею 2,9 кв. м, житлової кімнати № 2-4 площею 12,1 кв. м, кухні № 2-5 площею 13,4 кв. м та підсобного приміщення під літерою «Е» загальною площею 1,9 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що спірний будинок належить ОСОБА_5 на праві приватної власності згідно свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 25 лютого 1976 року виданого Першою львівською державною нотаріальною конторою та реєстраційного посвідчення виданого Львівським обласним управлінням комунального господарства «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 червня 1987 року. Позивач був зареєстрований у зазначеному будинку з 1980 року, як наймач. Всі приміщення, згідно правовстановлюючих документів, належать ОСОБА_5, жодного рішення чи проекту про поділ будинку на квартири чи частини квартир не реєструвалось. Всі інші житлові та нежитлові приміщення у спірному будинку є об'єктами самочинного будівництва. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що визнаючи право власності за набувальною давністю на частину приміщень у будинку за ОСОБА_4, які належать ОСОБА_5, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 321 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська