Справа № 372/5752/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/1514/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 1 07.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Лопатюк В.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державних актів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року прокурор звернувся до суду з позовом та просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 6/1 від 29.11.2001 року в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, визнати незаконним та скасувати рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 18/65 від 19.05.2011 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, у тому числі щодо земельної ділянки площею 1,1199 га з кадастровим номером НОМЕР_2, визнати незаконними та скасувати рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 23/34 від 05.09.2011 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, у тому числі щодо земельної ділянки площею 1,1198 га з кадастровим номером НОМЕР_2, визнати недійсними державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 з кадастровим НОМЕР_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 з кадастровим № НОМЕР_16 видані на ім'я ОСОБА_2, та скасувати їх державну реєстрацію, витребувати земельну ділянку площею 1,4198 га. з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади смт. Козин в особі Козинської селищної ради, Обухівського району, Київської області та визнати за територіальної громадою смт. Козин право власності на земельні ділянки площею 1,4198 га з кадастровими номерами НОМЕР_2, та № НОМЕР_2, розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіркою проведеною прокуратурою встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району №6/1 від 29.11.01 року були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, які були відведені у власність громадянам з порушенням п. 34 ст. 26, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме виконавчий комітет Козинської сільської ради, в силу вимог закону не мав повноважень розпоряджатися землями територіальної громади. Також прокурор зазначив, що оскільки спірні земельні ділянки були незаконно вилучені з власності територіальної громади смт. Козин, а тому рішення ради № 18/65 від 19.05.11 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок та № 23/34 від 05.09.11 року про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок прийняті з порушенням ст.ст. 19, 20 Земельного кодексу України, а тому наявні підстави для визнання їх недійсними.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року позовні вимоги прокурора задоволені у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що особою, яка має право на подачу даного позову є Козинська сільська рада, а не прокурор, оскільки існує орган місцевого самоврядування, який виконує функції власника і є суб'єктом права власності спірних земель. Також позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. У якості відповідача у справі повинен бути залучений виконавчий орган місцевої ради, оскільки він самостійно приймає рішення в межах своїх повноважень. Крім того, спірні земельні ділянки розташовані у межах населеного пункту смт. Козин та у 2001 році Козинська селищна рада володіла необхідним обсягом повноважень щодо передачі таких ділянок у приватну власність. Підстави визначені прокурором для позбавлення відповідача ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки суперечать нормам ст.ст. 387, 388 ЦК України, оскільки не відносяться до виключного кола обставин, які можуть слугувати підставою для витребування майна від добросовісного набувача та повернення його колишньому власнику. Крім того, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради № 6/1 від 29.11.2001 року було надано у приватну власність земельні ділянки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку в смт. Козин, «Сосновий бір».

10.12.2001 року ОСОБА_7, отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,7476 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_5 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_8, отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7497 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_6 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_9, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7495 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_7 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_10, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7487 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_8 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_3, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,6777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою:АДРЕСА_1, серії НОМЕР_9 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_4, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,7465 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_10 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_5, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,67 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_11 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_6, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,7000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_12 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_11, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,7464 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_8 від 10.12.2001 року.

10.12.2001 року ОСОБА_12, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,7173 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, серії НОМЕР_13 від 10.12.2001 року.

Набувши у встановленому законом порядку права власності на зазначені земельні ділянки, вищезазначені особи розпорядилися ними, шляхом укладенні відповідних договорів купівлі продажу та дарування.

Так, на підставі договорів купівлі-продажу від 27.12.2003 року №№ 3720, 3728, 3688, 3724 ОСОБА_13 придбав у ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перелічені вище земельні ділянки, що підтверджується державним актом на право власності серії НОМЕР_14 від 10.03.2004 року.

На підставі договорів дарування від 21.11.2003 року №№ 8546, 8542 ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_12, ОСОБА_11 земельні ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_15 від 10.03.2004 року.

Вказуючи на незаконність набуття у власність земельних ділянок громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, на підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради № 6/1 від 29.11.2001 року, прокурор не оскаржив право власності зазначених осіб, які були першими власниками земельних ділянок, та не просив визнати видані їм державні акти про право власності на землю недійсними.

Крім того, зазначені особи, які були першими власниками земельних ділянок і на незаконність набуття права власності якими посилається прокурор, взагалі не є відповідачами у справі і позов до них прокурор не заявив.

Вказуючи на відсутність у виконавчого комітету Козинської селищної ради повноважень щодо виділення земельних ділянок у власність громадян, прокурор посилався на вимоги ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", відповідно до якої перелік прав виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, визначених зазначеною статтею є вичерпним, а отже у виконавчого комітету ради відсутнє право на виділення земельних ділянок у приватну власність.

Також прокурор посилався на правові позиції Верховного суду України, викладені в ухвалі від 13.11.2013 року у справі № 6-123ц13 та ухвалі від 25.04.2012 року у справі 6-15350вов10, в яких викладена аналогічна правова позиція щодо повноважень виконавчих комітетів рад.

Однак, як вбачається зі змісту зазначених рішень Верховного суду України, предметом оскарження в зазначених справах були рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради № 10 від 25 липня 2002 року та № 17 від 28 листопада 2002 року.

В даній справі, прокурор оскаржує рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради № 6/1 від 29.11.2001 року.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗК України 1990 року, чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради № 6/1 від 29.11.2001 року - розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Отже, судові рішення Верховного суду України, на які посилався прокурор, стосувалися рішень виконавчих комітетів рад щодо виділення земельних ділянок, які були прийнятті після втрати чинності ЗК 1990 року, ст. 3 якого надавала право сільській, селищній, міській раді делегувати повноваження щодо виділення земельних ділянок громадянам відповідному виконавчому комітету.

За таких обставин посилання прокурора на правову позицію Верховного суду України у справах № 6-123ц13 та № 6-15350вов10 є безпідставним, так як зазначена позиція не стосуються оскаржуваного рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради, оскільки останнє приймалось під час дії ЗК України 1990 року, що втратив чинність 01.01.2002 року.

В той же час використовуючи своє право, передбачене ст. 3 ЗК України 1990 року, чинного на момент прийняття рішення, Козинська селищна рада своїм рішенням від 28 квітня 1998 року вирішила передати виконкому Козинської селищної ради повноваження по виділенню земельних ділянок та приватизації.

Зазначене підтверджується наданим суду протоколом засідання першої сесії ХХІІІ скликання Козинської селищної ради від 28 квітня 1998 року.

Вказане рішення ради про делегування даних повноважень є чинним і прокурором не оскаржувалось.

Вимоги позовної заяви про визнання незаконним та скасування рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 18/65 від 19.05.2011 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, у тому числі щодо земельної ділянки площею 1,1199 га з кадастровим номером НОМЕР_2, визнання незаконним та скасування рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 23/34 від 05.09.2011 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, також ґрунтуються виключно на доводах прокурора щодо відсутності у виконавчого комітету Козинської селищної ради повноважень, щодо виділення земельних ділянок у власність громадянам.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що Виконавчий комітет Козинської селищної ради приймаючи рішення № 6/1 від 29.11.2001 року, діяв на виконання делегованих повноважень Козинської селищної ради, відповідно до вимог ст. 3 ЗК України, чинного на момент прийняття рішення, як про делегування зазначених повноважень, так і на момент прийняття рішення про виділення земельних ділянок, тобто 29.11.2001 року.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність станом на 29.11.2001 року у виконавчого комітету Козинської селищної ради повноважень, щодо виділення у власність громадян земельних ділянок, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

В подальшому на підставі договорів купівлі-продажу від 17.12.2003 року №№ 3505, 3493, 3497, 3501 ОСОБА_2 придбав частину земельних ділянок у ОСОБА_7 площею 0,5290 га, ОСОБА_8 площею 0,4724 га, ОСОБА_9 площею 0,7495 га, та ОСОБА_10 площею 0,1351 га.

Також, на підставі договорів купівлі-продажу від 23.03.2004 року №№ 1153, 1149 ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_13 земельні ділянки загальною площею 0,01га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства.

В подальшому, всі придбані ОСОБА_2 земельні ділянки було об'єднано в дві земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери: НОМЕР_2 (площею 1,1199 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства) та НОМЕР_16 (площею 0,30 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд).

Рішенням Козинської селищної ради Обухівського району №18/65 від 19.05.2011 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1,1199 га., та площею 0,5919 га.

Рішенням Козинської селищної ради Обухівського району № 23/34 від 05.09.2011 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок.

В той же час, заявляючи вимоги про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 з кадастровим НОМЕР_2 та серії НОМЕР_17 з кадастровим № НОМЕР_16 виданих на ім'я ОСОБА_2, про скасування їх державної реєстрації, витребування земельних ділянок площею 1,4198 га. з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади смт. Козин в особі Козинської селищної ради, Обухівського району, Київської області з підстав незаконного виділення зазначених ділянок рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради № 6/1 від 29.11.2001 року, прокурор не звернув уваги, що зазначене рішення не було підставою до набуття права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки, які просить витребувати прокурор.

В даному випадку відповідач ОСОБА_2 набув права власності на спірні земельні ділянки на підставі цивільно правових угод у осіб, право власності яких на відчужувані земельні ділянки ніким не оспорювалось, і їх державні акти недійсними не визнавались.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 року норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Всупереч вимогам зазначених статей закону та роз'яснень Пленуму Верховного суду України, прокурор, заявляючи вимоги про витребування земельних ділянок у відповідача ОСОБА_2 не зазначив після якого недійсного правочину останній набув права власності на землю і яким рішенням встановлена недійсність даного правочину.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державних актів, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.