Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2192/15-ц Провадження №2о/711/49/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Придніпровський районний суд м .Черкаси в складі :

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Черкаська міська рада , Друга черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем ОСОБА_3 , вказуючи , що 20.11.2014 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР №249037 від 20..11.2014 року у віці 85 років померла ОСОБА_3.

Останнє місце реєстрації померлої м. Черкаси, вул. Сєдова 70.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного будинковолодіння за адресою м . Черкаси, вул.. Сєдова,70, що належало померлій.

Більше десяти років вона була знайома з ОСОБА_3 та її дочкою ОСОБА_4, яка проживала в м . Золотоноша Черкаської області.

В кінці 2008 року до неї звернулася ОСОБА_3, яка тяжко хворіла з пропозицією щодо їхнього спільного проживання та просила її доглядати за нею, оскільки дочка не мала змоги це робити.

З кінця 2008 року початку 2009 року в зимовий період вона почала проживати разом із ОСОБА_3 разом однією сімєю, спільно обговорювали та вирішували побутові справи, були повязані спільним побутом, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань.

На початку листопада 2014 року у ОСОБА_3 різко погіршився фізичний стан, а тому , вона попросила її викликати нотаріуса для складання довіреності та заповіту на її імя. 10.11.2014 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5 оформила довіреність.

У звязку з тяжким станом здоровя ОСОБА_3 та необхідністю ретельного догляду / уходу за хворою / 11.11.2014 року разом з ОСОБА_3 вона перейшла до житла своєї матері ОСОБА_6, яка проживає в м . Черкаси по провулку Матросова 43/2 , так як там кращі умови проживання санітарний вузол, кухня та ін..

14.11.2014 року ОСОБА_3 померла в будинку її матері.

15.11.2014 року нею було здійснено організацію та проведення поховання ОСОБА_3

26.01.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, надавши документи про смерть та відомості щодо спадкових прав.

Нотаріусом їй було розяснено її права, порядок та особливості спадкового права.

З метою встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини , вона звернулася до суду із заявою в порядку ст.ст.234,235,256-259 ЦПК України.

Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України№7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка / чоловік / , які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки , падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім,ї, тощо.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Просила суд встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_3 з січня 2009 року по день смерті останньої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 заяву підтримали.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася , надавши заяву від 8.04.2015 року та від 21.08.2015 року, в який вказала , що спадкову справу після смерті ОСОБА_3 вона не заводила, справу просила суд розглядати у її відсутність.

Нотаріус / представник / Другої черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився , надавши повідомлення до суду про можливість розгляду справи у їхню відсутність.

Представник заінтересованої особи Черкаської міської ради ОСОБА_8 заяву не визнав, зазначивши , що підстав для задоволення даної заяви не має.

Заслухавши пояснення сторін , допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення / ч.2 ст. 256 ЦПК України / .

Встановлено , що 20.11.2014 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР №249037 від 20..11.2014 року у віці 85 років померла ОСОБА_3.

Останнє місце реєстрації померлої - м. Черкаси, вул. Сєдова 70.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного будинковолодіння за адресою м . Черкаси, вул.. Сєдова,70, що належало померлій.

Спадкоємці після смерті померлої ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи , які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини , мають право на спадкування у четверту чергу право на спадкування за законом.

При зверненні заявниці до нотаріальної контори по піднятому питанню, ОСОБА_1 фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та розяснено право звернення до суду, спадкова справа не заводилась.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім,ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

У пункті 21 Пленуму Верховного Суду України№7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка / чоловік / , які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки , падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім,ї, тощо.

Разом з тим , вказаним пунктом також розяснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини / четверта черга спадкоємців за законом / , судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те , що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Тобто, для підтвердження проживання однією сімєю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцем, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

В матеріалах справи відсутні відповідні докази, що підтверджують факти ведення заявницею із померлою ОСОБА_3 спільного господарства, наявність у них спільного бюджету , тощо.

Не надано таких доказів і під час розгляду справи.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що вона проживала із померлою ОСОБА_3 у звязку з тим , що останні хворіла та потребувала постійної допомоги та догляду, повязаного з лікуванням, придбанням ліків, веденням домашнього господарства, приготуванням їжі, прибиранням, купівлею продуктів харчування , тощо.

Наведені докази не дають підстав вважати заявницю такою, що проживала однією сімєю із спадкодавцем..

Наявні в справі договір замовлення на організацію та проведення поховання № 1983 , квитанції про оплату копання могили , оплату інших ритуальних послуг КП «Комбінат комунальних підприємств» підтверджують лише факт понесення нею витрат на поховання і не є належним доказом на підтвердження факту проживання однією сімєю із померлою.

Суд вважає, що заявниця ОСОБА_1 не проживала із ОСОБА_3 однією сімєю в розумінні ст.3 СК України, а тому , правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Відповідно до матеріалів справи , вбачається , що відповідно до довідок , одна з яких не містить ніякої дати складення та дати її видачі, а інша має дату 26.02.2015 року за підписами громадян ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та інших про те , що ОСОБА_1 в період з 2009 року по 11.11.2014 року , а потім і після листопада 2014 року проживала спільно однією сімєю із ОСОБА_3 спочатку за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 м . Черкаси, а потім по провулку Матросова 43/2 м . Черкаси.

Разом з тим , суд оцінює критично такі довідки , оскільки вони не містять підтверджуючих фактів ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально та матеріально.

Пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 про спільне проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носять лише констатуючий характер без підкріплення їх відповідними фактами у розумінні ст. 3 СК України і наведені пояснення не дають підстав вважати заявницю такою, що проживала однією сімєю із спадкодавцем.

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 протягом останніх шести років та на час відкриття спадщини, не породжує правових наслідків, які бажає заявниця, а саме , права на спадкування у четверту чергу за законом відповідно до ст..1264 ЦК України, оскільки у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

З пояснень самої заявниці вбачається що з 2009 року ОСОБА_3 проживала разом з нею фактично лише в зимній період часу , а тому , узагальнюючи вищенаведене , надані письмові матеріали справи , суд приходить до висновку , що це унеможливлює встановлення чіткого та конкретного періоду часу, протягом якого заявниця проживала разом із ОСОБА_3

За таких обставин , суд вважає, що заявниця ОСОБА_1 не проживала із ОСОБА_3 однією сімєю в розумінні ст..3 СК України, тому , правові підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі наведеного, ст.ст. 11,60, 213-215, 88 ЦПК України та керуючись ст. ст. 256 -258 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання рішення.

Головуючий: ОСОБА_14