Кам"янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області
Справа № 318/338/15-ц
Номер провадження №2/318/122/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. м. Кам"янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капустинського М.В.

при секретарі Бекетовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В позові зазначає, що між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю у неї належного їй на праві приватної власності житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. На підтвердження своїх намірів за вимогою відповідачки позивачем було передано грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 6 000грн., про що остання написала розписки. При цьому відповідач зазначила, що починаю оформлювати документи для здійснення договору купівлі-продажу. До грудня 2014 року відповідачем не було зроблено жодних дій для укладення договору купівлі-продажу. Крім того, позивачу стало відомо, що у відповідача мається заборгованість за кредитом за рішенням суду та вищезазначений будинок знаходиться під арештом. Тривалий час позивач чекала від відповідача будь-яких дій, але все було марно. Тому, 06.01.2015 року вона направила відповідачу листа, який вона отримала 15.01.2015 року, з проханням прибути до нотаріуса 21.01.2015 року з готовими для продажу будинку правовстановлюючими документами та з підтвердженням зняття арешту з будинку.

21.01.2015 року рівно о 15 годині 00 хвилин позивач з'явилася до зазначеного у листі нотаріуса, але відповідачка не з'явилася, у зв'язку з чим позивач була змушена витрачати кошти для того, щоб нотаріус зафіксував її перебування в нотаріальній конторі.

На даний час грошові кошти позивачу не повернуті, договір купівлі-продажу не укладений, з чого позивач зробила висновок, що відповідач ввів її в оману.

У зв'язку з цим позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 6 000 грн. та 500 доларів США, що станом на 28.01.2015 року в еквіваленті до національної валюти складає (500 доларів США х 15,87= 7 935грн.), а всього на суму 13 935грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243грн.

Позовні вимоги підтверджує наступними доказами: копіями розписок про отримання відповідачем грошових коштів (а.с. 4,6), листом-вимогою від 06.01.2015 року (а.с. 6,7), листом -відповіддю від 16.01.2015 року (а.с. 8), свідоцтвом приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіної В.В. (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, встановлено, що в липні 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 500 доларів США та 6 000грн. завдатку за майбутню купівлю будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про що були надані відповідні розписки (а.с. 4,5).

За ст. 570 ч. 2 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

При цьому, сама по собі ст. 570 ЦК України, на яку посилається позивач, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Згідно зі ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Ст. 220 ч. 1 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

За положеннями глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, зокрема, ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно.

Судом встановлено, що сторони усно домовились про укладення між ними договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала 500 доларів США та 6 000грн., що підтверджується зазначеними у рішенні розписками відповідача від 23.08.2014 року та 22.07.2014 року.

З позовної заяви вбачається, що оскільки документи на будинок, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу будинку, не оформлені, то у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу на будинок між сторонами не укладено.

Аналізуючи вище наведені у рішенні норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що вищевказані правові положення з урахуванням встановлених судом обставин справи виключають наявність між сторонами оформлених у встановленому законом нотаріальному порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу вказаного будинку та договору купівлі-продажу цього будинку. Отже, права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, в тому числі ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 зберігає передані їй позивачем в рахунок купівлі будинку кошти в розмірі 13 935грн. без достатньої правової підстави.

У зв'язку з цим з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 13 935грн.

Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судового збору, який було сплачено позивачем у зв'язку з розглядом даної цивільної справи у розмірі 243 грн. 60коп., що відповідає вимогам ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 526, 545, 625; 1046; 1047, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 935 гривень, а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243,60 гривень, а всього 14 178 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Капустинський