Справа № 265/1936/15-ц
Провадження № 6/265/116/15
У Х В А Л А

07 квітня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

при секретарі Меляник К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі подання Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, посилаючись на наступні обставини. На виконанні у ВДВС вимога № Ф1199у від 01.08.2013 року, видана УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя. про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя недоїмки 1194,03 гривень, вимога № Ф1199у від 03.05.2013 року, видана УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя. про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя недоїмки 1194,03 гривень. Державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанов направлено сторонам рекомендованим листом. В ході примусового виконання державним виконавцем було встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрована квартира № 1 в буд.№ 42 по вул..Володимирській в м.Маріуполі. Будь-яке рухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ДПС було встановлено, що боржник ніде не працює, має рахунок в установах банку, на які накладено арешт. Згідно відповіді УПФУ боржник пенсію не отримує. Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за місцем мешкання боржника м.Маріуполь, вул.Володимирська, 42-1, але для перевірки майнового стану боржника до квартири державного виконавця не впустили. Двері ніхто не відчинив, потрапити до квартири немає можливості. Неодноразово надсилалися повістки, але боржник до відділу ДВС не зявлявся. Станом на 31.03.2015 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За зверненням державного виконавця в порядку п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» за поданням, погодженим з начальником державної виконавчої служби, суд на підставі ст.376 ЦПК України вирішує питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконання судових рішень.

Зокрема, пунктом 15 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що при виконанні судових рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Крім того, пунктом 11 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що державний виконавець при виконанні судових рішень має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Статтею 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Право на недоторканість житла, закріплене у положеннях ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім того, право на недоторканість житла бере свої початки в ст.12 Загальної декларації прав людини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року).

Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Консти-туції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

На думку суду, державним виконавецем не надано доказів про умисне невиконання боржни-ком покладених на нього обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче проваджен-ня», оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 повідомлена про відкриття відносно неї виконавчого провадження та викликалася до виконавчої служби та ухилилася від сплати боргу.

З урахуванням викладених обставин, на підставі ст.ст.8, 22, 30 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст.ст. 293, 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Костромітіна