Справа № 449/425/12 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/5454/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2, на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Романівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а :

20 липня 2012 ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Романівської сільської ради Перемишлянського району, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1. В обгрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина за законом на майно останньої та якій на праві власності належав спірний житловий будинок з приналежними господарськими будівлями й спорудами. Батько позивача, ОСОБА_8 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки його рідна сестра ОСОБА_2 не претендує на спадкове майно, а ще один його брат ОСОБА_9 помер, то на підставі ст.ст. 1217, 1265, 1268 ЦК України він має право на спадщину за законом на спірне майно, однак , коли він звернувся до відповідача - виконкому Романівської сільської ради про видачу йому свідоцтва про право власності на вказаний будинок на померлу бабу ОСОБА_7, то йому в цьому було відмовлено, так як право власності за померлою особою визнавати заборонено.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 липня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду, особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_2, оскаржила рішення в апеляційному порядку і, покликаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення і прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що про оскаржене рішення їй стало відомо лише в перших числах червня 2015 року під час усної розмови з нотаріусом м. Львова, так як вона бажала подати заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, як спадкоємець другої черги після смерті брата ОСОБА_6, але нотаріус їй усно відмовив. А після ознайомлення з даною цивільною справою вважає, що цим рішенням було порушено її права на спадкове майно. Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки її померлий брат ОСОБА_6 оформив право власності лише на себе , не повідомивши її про це, хоча вона на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_7 була прописана та постійно проживала в селі Романів у спірному будинку разом з бабою, а покійний брат ОСОБА_6 - в м. Львові, а тому згідно ст. 548 ЦКУ ( 1963 року) вона фактично була і є єдиною спадкоємицею. Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги того факту, що позивач не мав фактично права на спадкування, оскільки не був прописаний і не проживав у спірному будинку, тобто не міг прийняти таку спадщину. Більше того, позивач не звертався до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7, бо в матеріалах справи відсутній витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Додатково зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушив вимоги ст. 119 ЦПК України, оскільки позовна заява ОСОБА_6 складена із значними процесуальними порушеннями, так як до позовної заяви не долучено ні копії технічного паспорту (з зазначеною вартістю спадкового майна), ні експертної оцінки (звіту про оцінку) спадкового майна про дійсну вартість спадкового майна і тому не було сплачено відповідний розмір судового збору в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних мотивів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вищезазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства.

Так, у відповідності до роз»яснень, наведених у другому та третьому абзацах пункту 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку , установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 будинок був збудований в 1967 році (а.с. 20-22).

У відповідності до роз»яснень, наведених у інформаційному листі Вищого спціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 , при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів , на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових документів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

У позовній заяві було зазначено, що спадщина на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2, однак позивачем не було надано суду першої інстанції доказів в підтвердження: факту відкриття спадщини (не надано копії свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_7), не надано доказів в підтвердження того, що позивач є внуком ОСОБА_7. Не було надано позивачем і доказів в підтвердження того, що сільська рада не видала йому довідки про те, що власником спірного будинку була ОСОБА_7 або, що нотаріальна контора відмовилася прийняти вищезазначену довідку, як правовстановлюючий документ, внаслідок чого він був позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спірний будинок в нотаріальному порядку. Колегія суддів вважає, що за таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову.

За твердженнями позивача, спадщина на спірний будинок, який, згідно довідки Романівської сільської ради від 30.07.12 року за № 987, числився за ОСОБА_7, відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у день смерті баби позивача ОСОБА_10 і ОСОБА_2 - ОСОБА_7.

Оскільки, згідно відповіді Романівської сільської ради від 22.10.15 року за № 423 (а.с. 101) на час смерті ОСОБА_7 (свідоцтва про смерть якої в матеріалах справи немає) не було в живих її сина - ОСОБА_8 (батька позивача і ОСОБА_2), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, то спадкоємцями за законом до спадкового майна ОСОБА_7 могли були її внуки, зокрема, позивач і ОСОБА_2.

Згідно відмітки у паспорті позивача про реєстрацію, він з 27 вересня 1990 року був зареєстрований у АДРЕСА_2

Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_2, вона з 27 березня 1981 року по 24 січня 2001 року була прописана у с. Романів Перемишлянського району.

Відтак, позивачем не було надано суду першої інстанції заяви ОСОБА_2 про відмову її від спадщини, або - судового рішення, яке набрало б законної сили, та яким було б встановлено факт не прийняття ОСОБА_2 спадкового майна ОСОБА_7. На противагу цьому, із наданих ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції письмових доказів, вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_7 за правом представлення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 та ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, прийняла ОСОБА_2, яка була зареєстрована в спадковому будинку з 27.03.21981 року (а.с. 12) до 24.01.2001 року (а.с. 80).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскільки:

позивачем не було надано доказів відмови йому нотаріусом в оформленні права на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, а також не було надано доказів того, що ОСОБА_2, яка згідно записів у будинковій книзі, поданій позивачем,була зареєстрована в спадковому будинку з 27.03.21981 року та на час відкриття спадщини станом на 1994 року, і на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини не відмовилася від її прийняття, то у позивача не було підстав для звернення з позовом до територіальної громади.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалення оскаржуваного рішення стало можливим також внаслідок недотримання судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Зважаючи на те, що апелянтом подано докази , які свідчать про те, що на час смерті ОСОБА_7 у спірному будинку значилася прописаною ОСОБА_2, то є підстави, достатні для висновку про те, що оскаржуваним рішенням порушені майнові права ОСОБА_2, тому апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, пред»явленого до територіальної громади.

У відповідності до ч. 1ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Оскільки колегія суддів вважає,що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено неповноту з»ясування обставин, що мають значення для справи, не встановлено обставин, що мають значення для справи, не зроблено жодних висновків щодо відповідності чи невідповідності рішення обставинам справи, внаслідок їх не встановлення, і крім цього допущено порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду належить скасувати з підстав, встановлених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх об»єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок неповного з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, пред»явленого до територіальної громади за місцем відкриття спадщини, обставинам справи; порушення судом норм матеріального права (не застосування судом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року і застосування судом норм спадкового права чинного ЦК України, які не підлягали застосуванню), і - процесуального права (ст. 10 ЦПК України пред»явлення позову до неналежного відповідача), було необґрунтовано визнано за позивачем право власності на спадковий будинок, у якому, згідно записів у поданій позивачем до позовної заяви будинковій книзі, з 27.03.1981 року була прописана ОСОБА_2, яка у відповідності до положень п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року України, могла вважатися такою, що прийняла спадщину ОСОБА_7 , і тим самим було порушено майнові права ОСОБА_2, що у відповідності до положень п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 липня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Романівської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.