Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Свалявської державної нотаріальної контори, Воловецької державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання дій нотаріуса протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 14 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

7 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Свалявської та Воловецької державних нотаріальних контор, ГУЮ у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання дій нотаріусів протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка зазначала, що 23 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 в м.Свалява.

Рішенням Свалявського районного суду від 17 січня 2014 року встановлено, що 23 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Свалявською державною нотаріальною конторою 26 вересня 1992 року за реєстровим № 3873.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2014 року вказане вище рішення суду першої інстанції змінено, абзац другий резолютивної частини викладено наступним чином: «Встановити, що 23 січня 2009 року під час укладення договору дарування квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично було укладено договір довічного утримання, за яким ОСОБА_1 зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_2, а остання за це передала ОСОБА_1 у власність зазначену квартиру».

Вказані рішення суду набули законної сили.

11 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до державної реєстраційної служби у Свалявському районі з проханням зареєструвати договір довічного утримання, факт укладення якого було встановлено судами на вимогу ОСОБА_2. Позивачці в усному порядку було відмовлено в реєстрації договору довічного утримання та роз'яснено, що даний вид договору підлягає реєстрації державним нотаріусом, який посвідчив спірний договір дарування квартири.

Неодноразові звернення ОСОБА_1 до державного нотаріуса із письмовою заявою про реєстрацію договору довічного утримання не дали позитивного результату, а відповідь державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори від 25 вересня 2014 року за № 284/01-16 не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В зв'язку з цим, позивач вважав, що дії нотаріусів є протиправними та слід зобов'язати Свалявську державну нотаріальну контору вчинити дії по внесенню змін до реєстру нерухомості у відповідності до вказаних вище судових рішень.

Посилаючись на вказані обставини, в уточненому позові ОСОБА_1 просила:

- визнати дії державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори Гуледза С.М. протиправними;

- визнати дії державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. пропиправними.

Зобов'язати державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори внести зміни до реєстру за № 170 від 23 січня 2009 року, виключивши запис про договір дарування квартири АДРЕСА_3, серії ВМВ №942413, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений 23 січня 2009 року державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Закарпатської області Гуледза С.М., зареєстрований в реєстрі за № 170.

Зобов'язати державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори зареєструвати у відповідності до судових рішень договір довічного утримання, укладений 23 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, факт укладення якого встановлено рішенням Свалявського районного суду від 17 січня 2014 року та рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2014 року, відповідно до яких суди констатували, що ними - «Встановлено, що 23 січня 2009 року під час укладення договору дарування квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично було укладено договір довічного утримання, за яким ОСОБА_1 зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_2, а остання за це передала ОСОБА_1 у власність зазначену квартиру».

Зобов'язати державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Свалява Закарпатської області за ОСОБА_1

Зобов'язати державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 в м. Свалява Закарпатської області, сторонами за договором довічного утримання: відчужувачем - ОСОБА_2 та набувачем - ОСОБА_1.

Рішенням Свалявського районного суду від 14 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено:

«Зобов'язати Свалявську державну нотаріальну контору внести зміни згідно рішення Свалявського районного суду від 17 січня 2014 року, а саме змінити в реєстрі №170 від 23.01.2009 року, вказавши, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути державному нотаріусу Свалявської державної нотаріальної контори правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, посвідчений Свалявською держнотконторою 24.05.1992р. за №3873.

Зареєструвати право власності квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В задоволенні решта позову відмовити».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просили: ОСОБА_1 - змінити рішення суду, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; ОСОБА_2 - скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 - суд безпідставно та необгрунтовано відмовив в позові у визнанні дій державних нотаріусів протиправними та залишив поза увагою вимоги, які вона заявляла, задовольнивши вимогу, яку вона взагалі не ставила про повернення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 24 травня 1992 року за №3873.

ОСОБА_2 зазначила в апеляційній скарзі, що є не зрозумілим, якими саме нормами права керувався суд при ухваленні рішення, яке просила скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В запереченні ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, оскільки без нотаріального посвідчення договору довічного утримання, яким суди визнали договір дарування від 23 січня 2009 року, відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації цього договору та відповідно і виникнення юридичних наслідків в майбутньому.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Головне управління юстиції у Закарпатській області вважає необгрунтованим та незаконним рішення суду в частині зобов'язання Свалявської державної нотаріальної контори зареєструвати право власності спірної квартири за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав та накладення заборони відчуження квартири до припинення фактичних відносин довічного утримання між відчужувачем ОСОБА_2 та набувачем ОСОБА_1.

ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу позивачки і просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 як необгрунтовану.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 23 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_5, а рішенням Свалявського районного суду від 17 січня 2014 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Закарпатської області 17 березня 2014 року, встановлено, що 23 січня 2009 року під час укладення договору дарування квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично було укладено договір довічного утримання, за яким ОСОБА_1 зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_2, а остання за це передала ОСОБА_1 у власність зазначену квартиру.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону N 3425-XII) передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закон N 3425-XII поділяє об'єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи:

- нотаріальні дії;

- відмова у вчиненні нотаріальних дій;

- нотаріальні акти.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону N 3425-XII нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону N 3425-XII, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону N 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону N 3425-XII, не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону N 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону N 3425-XII відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У абзацах 4, 5 резолютивної частини позову (уточненого згідно із заявою вх. N 11128 від 07.11.2014р.) позивач просить зобов'язати державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори внести зміни до реєстру за № 170 від 23 січня 2009 року, виключивши запис про договір дарування квартири АДРЕСА_3, серії ВМВ №942413, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений 23 січня 2009 року державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Закарпатської області Гуледза С.М., зареєстрований в реєстрі за № 170, та зареєструвати у відповідності до судових рішень договір довічного утримання, укладений 23 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, факт укладення якого встановлено судовими рішеннями від 17 січня 2014 року та від 17 березня 2014 року(а.с.59-60).

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом. У даному разі предмет позову в названій частині не відповідає способам захисту права, передбаченим законом. Такий спосіб захисту (внесення змін до реєстру, виключення запису про договір дарування та реєстрацію договору довічного утримання, факт укладення якого встановлений судовими рішеннями) не зазначений в переліках способів захисту права, що містяться у ст. 16 ЦК України, не передбачений він й іншими нормами права. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що такий спосіб захисту був передбачений договором сторін. Це свідчить про відсутність у суду правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту права і унеможливлює задоволення позову в частині даного предмета.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку про необхідність відмови в позові в частині зазначених позовних вимог в пунктах 4, 5 резолютивної частини позову (уточненого згідно із заявою вх. N 11128 від 07.11.2014р.), оскільки предмет позову в названій частині не відповідає способам захисту права, передбаченим законом.

З викладених вище мотивів, суд приходить до висновку про відмову в позові у частині позовних вимог, зазначених у абзацах 2, 3 резолютивної частини позову (уточненого згідно із заявою вх. N 11128 від 07.11.2014р.), а саме в частині вимог про визнання дій державного нотаріуса протиправними, оскільки державний нотаріус ОСОБА_6 договір дарування квартири зареєструвала 23 січня 2009 року у журналі реєстрації правочинів і згідно закону не має повноважень вносити зміни в реєстр № 170, а саме з договору дарування на договір довічного утримання, оскільки останнього нотаріус не посвідчувала.

За цих обставин невиконання вимоги ОСОБА_1 про винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суттєвого значення для вирішення даного спору немає.

Ухваливши рішення про зобов'язання ОСОБА_2 повернути державному нотаріусу Свалявської державної нотаріальної контори договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори 25 травня 1992 року за №3883 суд вийшов за межі позову, оскільки ОСОБА_1 такого не заявляла. Тому рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

За вимогами ст. 309 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції, колегія ухвалює нове рішення по суті заявлених вимог та відмовляє у задоволенні позову, вважаючи його безпідставним.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 14 листопада 2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Свалявської державної нотаріальної контори, Воловецької державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання дій нотаріуса протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: