Справа № 127/117/15-ц
Провадження № 2/127/1333/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1, який діє від і мені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором процентної позики, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1, який діє від і мені та в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 02 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір процентної позики, у відповідності до п.п. 1,2 якого Позикодавець передав позичальнику грошову суму у розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США, а останній зобовязався повернути вказану суму коштів з врахуванням відповідних нарахованих відсотків до 31 грудня 2011 року (термін дії договору продовжено до 15 липня 2013 року). п. 2.2. Договору встановлено розмір процентів за договором в розмірі 18 % річних. З настанням часу виконання грошового зобовязання (повернення грошових коштів) відповідач повернув тіло позики в розмірі 16 000,00 доларів США, проте не вчинив жодної дії, направленої на погашення процентів.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем за невиплаченими процентами становить 7 485,00 доларів США, що станом на день підписання позовної заяви (26.12.2014 року згідно офіційного курсу НБУ) у гривневому еквіваленті складало 117 175,60 грн.

Окрім того, 01.11.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання відповідачем ОСОБА_3 частини грошового зобов'язання, загальний розмір якого складає 50 доларів США, що виникло у боржника перед кредитором за умовами договору процентної позики від 02 березня 2008 року.

Враховуючи, що згідно з умовами договору поруки від 01.11.2014 року відповідач ОСОБА_4 є поручителем відповідача ОСОБА_3 за виконання останнім свого грошового зобов'язання по договору процентної позики від 02.03.2008 року в сумі 50 доларів США, то є усі правові підстави для стягнення з ОСОБА_4 даної заборгованості у зазначеній сумі, яка у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на момент звернення до суду становить 788,00 грн.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь заборгованість по за невиплаченим процентами за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 117 175,60 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором поруки від 01.11.2014 року у розмірі 788,00 грн.

03.02.2014 року ОСОБА_3 надано до суду заперечення проти позову, в яких відповідач вказує, що грошових коштів за договором позики не отримував, в місті Львові у день укладення договору не був, почерк, яким підписано договір позики йому не належить.

В судовому засіданні 19.02.2015 року представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015 року представник позивача ОСОБА_5 не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що позов він підтримує, справу просить розглядати у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення він заперечує, просить ухвалити рішення в загальному порядку та задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 19.02.2015 року представник відповідача ОСОБА_3 Якименко ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити з тих підстав, що наведено в письмових запереченнях проти позову, зміст яких зводиться до того, що договір позики містить багато неузгодженостей та відповідно вказаний договір ОСОБА_3 не підписувався.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015 року представник відповідача ОСОБА_3 Якименко ОСОБА_6 та сам відповідач не зявились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та завчасно.

Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність сторін по справі та їх представників.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір процентної позики, відповідно до п.1 якого, позикодавець надає позичальнику предмет позики (грошові кошти) в розмірі, визначеному цим договором, а останній приймає і зобов'язується повернути названу позику позикодавцю у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання позики у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору (а.с.6).

Сума позики становить за цим договором 16 000,00 доларів США, розмір процентів за цим договором становить 18% річних від суми позики. Нарахування та сплата процентів здійснюється позичальником самостійно без окремої вимоги позикодавця згідно з додатком, який є невід'ємною частиною цього договору (п.2 договору процентної позики).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 вищезазначеного договору строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання цього договору, остаточною датою повернення позики є 31.12.2011 року.

Згодом термін дії договору було пролонговано до 15.07.2013 року, що між сторонами погоджено згідно відмітки у зазначеному договорі.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

В свою чергу Верховним Судом України у своїй постанові від 18.09.2013 року у цивільній справі №6-63цс13 висловлена правова позиція, відповідно до змісту якої письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмету предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У відповідності до приписів ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Положеннями ч.2 ст.214 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, та враховуючи те, що між сторонами укладено договір процентної позики, відповідно до п.3.1 якого строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання договору та в послідуючому продовження (пролонгація) сторонами строку дії договору свідчать про укладення такого договору та передачу суми позики у розмірі 16 000,00 доларів США.

Твердження відповідача ОСОБА_3 висловлені в судовому засіданні, що даний договір ним не підписувався та такий договір між ним та позивачем не укладався, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 27.08.2015 року № 139 П, що призначена ухвалою суду від 05.03.2015 року, категорично встановлено, що підпис у договорі процентної позики від 02 березня 2008 року виконаний ОСОБА_3; підпис у додатку «Порядок надання та повернення позики» також виконаний ОСОБА_3 (а.с. 139 148).

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 ЦПК України).

У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Однак, після настання моменту виконання грошового зобов'язання з боку позичальника за умовами вище наведеного договору, тобто повернення грошових коштів та відсотків за їх користування, відповідач ОСОБА_3 взяте на себе грошове зобов'язання належним чином не виконав, не повернувши належні до виплати відсотки. Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем по відсоткам становить 7 485,00 доларів США, що станом на 26.12.2014 року згідно офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті становило 117 175,60 грн.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд вирішує спір в межах позовних вимог та зважає на те, що у відповідності зі ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею та єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, тому незважаючи значний зріст курсу американського Долара до української Гривні, саме заявлена позивачем грошова сума підлягає стягненню із позичальника (в межах заявлених вимог), оскільки суд без відповідного клопотання (заяви) позивача не може вийти за відповідні межі позовних вимог.

Окрім того, 01.11.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання відповідачем ОСОБА_3 частини грошового зобов'язання, загальний розмір якого складає 50 доларів США, що виникло у боржника перед кредитором за умовами договору процентної позики від 02.03.2008 року (а.с.7).

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України).

Як вбачається зі змісту договору поруки від 01.11.2014 року, відповідач ОСОБА_4 у разі невиконання відповідачем ОСОБА_3 основного зобов'язання у строк до 01.12.2014 року відповідає перед кредитором в частині виконання даного зобов'язання частково, у розмірі 50 доларів США, що станом на 26.12.2014 року згідно офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті складало 788,00 грн. Враховуючи наведене ОСОБА_4, має відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_3 основного зобов'язання за договором позики від 02.03.2008 року частково, в межах суми 50 доларів США, а тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4, у гривневому еквівалентів та в межах заявлених вимог.

Порука в силу ст.. 559 ЦК України не є припиненою оскільки з позовом до суду кредитор звернувся 06.01.2015 року, тобто на протязі 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання обумовленого поручителем та кредитором (01.12.2014 року).

Враховуючи викладене в відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 117 175,60 грн. (в межах позовних вимог), а з поручителя ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню 788 грн. (також в межах позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.525, 526, 530, 553, 554, 599, 610, 612, 625, 629, 1046 - 1050ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 64,88, 145, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за договором процентної позики від 02.03.2008 року у розмірі 117 175,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за договором поруки від 01.11.2014 року у розмірі 788,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: