Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/1239/15-ц Головуючий у 1 інстанції Фомін В.А.
Номер провадження 22-ц/778/4355/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року у даній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4, був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL8973. Згідно умов Договору (п. 1.1) Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 43 700 доларів 00 центів США.

05 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно до умов якої Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000, 00 доларів США.

01 червня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої фактична заборгованість Позичальника за Індивідуальною угодою становить 41 058,52 доларів США.

01 червня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої сторони домовилися про розмір плати за користування кожною з кредитних послуг.

14 липня 2010 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 3 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої сторони домовилися про розміри та періоди процентних ставок.

12 липня 2011 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 4 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої фактична заборгованість Позичальника за Індивідуальною угодою становить 41 127,81 доларів США.

12 липня 2011 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 5 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої сторони домовилися про розмір плати за кредитні послуги.

26 грудня 2011 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 6 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої встановлена процентна ставка на суму кредиту.

30 серпня 2012 року між Банком та позичальником ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 6 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно до умов якої фактична заборгованість Позичальника за Індивідуальною угодою становить 41 858,81 доларів США.

30 серпня 2012 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 7 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої сторони домовилися про розмір плати за кредитні послуги.

08 липня 2013 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 8 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року, згідно умов якої встановлена процентна ставка на суму кредиту.

05 вересня 2008 року в забезпечення виконання Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки, згідно умов якого відповідачка передала Банку в іпотеку належне їй майно : двокімнатну квартиру загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. До цього Договору іпотеки 24 червня 2009 року, 14 липня 2010 року та 30 серпня 2012 року були внесені зміни.

Протягом 2009р-2012 років між банком та іпотекодавцем були укладені Договори про внесення змін до договору іпотеки .

30 серпня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та іпотекодавцем ОСОБА_3 було укладено Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 05 вересеня 2008 року(а.с.70-71). Сторони погодили,що за договором забезпечується виконання всіх зобов»язань позичальника ОСОБА_4 за Генеральним Договором про надання кредитних коштів від 05 вересеня 2008року і Додатковими умовами №№1-7 від 05.09.2008р,01.06.2009р.,01.06.2009р.,14.07.2010р,12.07.2011р.,12.07.2011р.,26.12.2011р.,30.08.2012р.,30.08.2012р.

Позивач зазначає, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а Позичальник свої зобов'язання за договором не виконує, порушує його умови.

Станом на 11 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 за Кредитним договором -складається з : 38006,08 доларів США- заборгованість по тілу кредиту; 4797,03 доларів США- заборгованість по відсотках.

На підставі викладеного позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачці -на двокімнатну квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ «Універсал Банк»,який

не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи і наявності підстав для застосування мораторія на звернення стягнення на іпотечне майно, проте не погоджуючись з рішенням суду про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, доповнивши резолютивну частину рішення застереженням, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VII.

Представник апелянта в судове засідання не з»явився. Повідомлений про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки.Про причини неявки не заявив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того,що протягом дії Закону України №1304-УП від 03 червня 2014р. "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ,згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника),не може бути здійснено звернення стягнення на майно відповідачки ОСОБА_3,яке перебуває в іпотеці- спірну квартиру.

Судова колегія вважає,що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає вимогам закону і не грунтується на встановлених обставинах справи.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4, був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL8973. Згідно умов Договору (п. 1.1) Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 43 700 доларів 00 центів США. Після цього сторонами договору протягом 2009р.-2013 років неодноразово укладались додаткові угоди до генерального договору про надання кредитних послуг.

05 вересня 2008 року в забезпечення виконання Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки, згідно умов якого відповідачка передала Банку в іпотеку належне їй майно : двокімнатну квартиру загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. і належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2008р.посвідченого приватним нотаріусом Чудською,реєстровий № 6419.

Протягом 2009р-2012 років між банком та іпотекодавцем були укладені Договори про внесення змін до договору іпотеки .

30 серпня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та іпотекодавцем ОСОБА_3 було укладено Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 05 вересеня 2008 року(а.с.70-71). Сторони погодили,що за договором забезпечується виконання всіх зобов»язань позичальника

ОСОБА_4 за Генеральним Договором про надання кредитних коштів від 05 вересня 2008 року і Додатковими умовами №№ 1-7 від 05.09.2008р, 01.06.2009р., 01.06.2009р., 14.07.2010р, 12.07.2011р., 12.07.2011р., 26.12.2011р., 30.08.2012р., 30.08.2012р.

Банк свої зобов»язання за укладеними угодами виконав,надав позичальнику ОСОБА_4 кредитні кошти, проте станом на 11.12.2015року за укладеними договорами виникла заборгованість,яка складається з 38006,08 доларів США- заборгованості з тіла кредиту та 4797,03 доларів США- заборгованість за процентами(прострочена заборгованість за кредитом 669,62 долари США, заборгованість з підвищених відсотків 29,92 долари США).

Розмір боргу,зазначений позивачем у позовній заяві,відповідачкою і третьою особою не оспорюється.

За вимогами ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень,наданих у п.23 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", ст.1,11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, за яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Оскільки боржник ОСОБА_4 не виконує зобв»язання за кредитними договорами і має заборгованість, на предмет іпотеки належить звернути стягнення у погашення заборгованості за кредитними договорами.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені вимоги закону і не застосував його,внаслідок чого неправильно вирішив спір.

Згідно іпотечного договору від 05 вересня 2008 року за домовленістю сторін оціночна вартість предмета іпотеки становить 283224гр.00коп.

Разом із тим згідно із п. 1 ст. 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-VII) протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу " та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку ", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом встановлено і позивачем не оспорюється те,що квартира відповідачки №98 у м. Мелітополь, вул.. Крупської, буд. 18, яка перебуває в іпотеці ,використовується ОСОБА_3 як місце постійного проживання , у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів .

Таким чином на правовідносини між сторонами у цій справі розповсюджується - Закон України № 1304-VII.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону № 1304-VII, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2014 року № 6-57цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку про те,що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення,яким позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки належить задовольнити і зазначити про те,що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1304-VII.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»задовольнити .

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про надання кредитних послуг № BL8973 від 05 вересня 2008 року,укладеного між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 вересня 2008р.,укладеного між ВАТ»Універсал Банк» та ОСОБА_3, - двокімнатну квартиру загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2008р.посвідченого приватним нотаріусом Чудською,реєстровий № 6419 , шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною в розмірі 283 224гр.

Отримані кошти від реалізації зазначеного нерухомого майна направити ПАТ «УніверсалБанк» на рахунок одержувача № 2428 МФО банку одержувача 322001 Код на погашення заборгованості за кредитним договором № BL8973 від 05 вересня 2008 року,яка складається із : заборгованості з кредиту в сумі 38006,08 дол.США,(прострочена заборгованість 669,62 долари США), заборгованості за процентами в сумі 4797,03 доларів США(заборгованість з підвищених відсотків 29,92 долари США).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по оплаті судового збору в сумі 5481гр.(3654 гр.+ 1827гр.).

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1304-УП від 03 червня 2014року «Про мораторій на стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: