У Х В А Л А

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1. Власником 1/4 частини цієї квартири є ОСОБА_4 Посилаючись на те, що між ними склалися неприязні стосунки, частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, він проживає в м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації, отже позбавлення його права власності на його частину квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам, позивачка просила припинити його право власності на 1/4 частину зазначеної квартири зі сплатою йому грошової компенсації та визнати це право власності за нею.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року з урахуванням додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_4 на ј частину квартири АДРЕСА_1. Виплачено ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 187 645 грн. з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, що внесені ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв. м, житловою площею 41,9 кв. м. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є громадянином Російської Федерації та постійно проживає у м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації, при цьому між сторонами існує спір щодо квартири, яка до того ж є неподільною, тому існують підстави для позбавлення відповідача права власності на його частину квартири, яка є незначною, з виплатою йому вартості цієї частини.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду, зазначивши при цьому також про те, що розмір компенсації вартості спірної частини квартири визначено на підставі судової будівельно-технічної експертизи від 30 грудня 2014 року з урахуванням динаміки цін на нерухомість та дійсної ринкової вартості квартири на час оцінки.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1. Власником 1/4 частини цієї квартири є ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Указаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81ск11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

З аналізу ч. 2 ст. 365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної правової оцінки твердженням відповідача про можливість визначення порядку користування спірною трикімнатною квартирою з виділенням йому окремої кімнати, яка відповідала б розміру його частки у цій квартирі.

Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про неможливість спільного володіння і користування сторонами спірною квартирою, оскільки у червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою. Проте ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2013 року розгляд зазначеної справи зупинено до розгляду цієї справи, незважаючи на те, що ці вимоги є взаємопов'язаними і, більше того, дають відповідь на одну з умов застосування ст. 365 ЦК України - неможливість спільного користування квартирою.

Відтак, висновки суду апеляційної інстанції про те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а також про те, що річ є неподільною передчасні та не грунтнуються на матеріалах справи.

При цьому у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України суд не дав оцінки твердженням відповідача про завдання істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім'ї, які мають намір використовувати зазначене житло для проживання, не перевірив, чи має відповідач у власності інше житло, а також не дав оцінки його твердженням про чинення позивачкою перешкод у користуванні спірним майном.

Крім того, відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Апеляційний суд наведеного не врахував та дійшов передчасного висновку про те, що вартість спірного майна, визначена у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 грудня 2014 року, актуальна на час розгляду справи та ухвалення 07 травня 2015 року рішення районним судом, оскільки від проведення судової експертизи до ухвалення рішення судом першої інстанції минуло чотири місяці. За цей час відбулася різка зміна курсу гривні по відношенню до долара США (здешевшання національної валюти), а, відтак, і ймовірна зміна вартості нерухомості з огляду на те, що експерт брав за основу саме іноземну валюту (долари США), яку в подальшому конвертував у гривні за курсом Національного банку України на дату складання висновку, визначаючи таким чином вартість спірного майна (т. 1 а.с. 178-181).

Отже, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська