АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6354/15 Головуючий 1 інстанції Лосєва Д.А.
Справа № 2011/6194/12 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Бездітко В.М., Довгаль А.П.

при секретарях Калюжній Ю.В., Чабан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Комунального відділення Харківської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «С-Инвест», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Надія Юліївна про визнання недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Комунального відділення Харківської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «С-Инвест», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Надія Юліївна про визнання недійсними договорів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на момент укладення спірного кредитного договору Верховна Рада України прийняла зміни до деяких Законів України, які набрали чинності з січня 2006 року. Найбільш значущим було доповнення ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» положенням наступного змісту: Об'єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об'єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об'єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості.

Крім того, на момент укладення спірного кредитного договору законодавством України не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу Національного банку України надають право громадянам України здійснювати валютні операції, зокрема виконувати грошові зобов'язання за кредитним договором в іноземній валюті, в силу положень ст. ст. 192, 533 ЦК України, п. «г» ч. 4 ст. 5 Декрету, про що роз'яснено Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 18.04.1997 року (яка була чинною на час укладання кредитного договору), а саме пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 18.04.1997року роз'яснено, що згідно з п.4 ст. 5 Декрету та постановою Правління НБУ від 27 вересня 1995 року N2 243 «Про затвердження порядку надання ліцензій Національного банку України на право здійснення комерційними банками операцій з валютними цінностями» генеральна й індивідуальна ліцензії надаються лише на операції з іноземною валютою та золотом....Індивідуальні ліцензії мають цільовий характер і надаються на вчинення разової операції; пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 18.04.1997 року роз'яснено, що за змістом ст. 5 Декрету ліцензії на право вчинення операцій з валютними цінностями видаються лише юридичним особам; відповідно пункту 13 Постанови - «за змістом ч. 5 ст. 5 Декрету одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. У зв'язку з цим необхідно перевіряти умови останньої.

Позивач також посилається на порушення норм Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладання оскаржених договорів) при укладанні іпотечного договору № 860/14-27/18/3/8-130 від 20 березня 2008 року.

В зв'язку з цим просив визнати недійсними договору кредиту № 860/13-27/18/3/8-172 від 20 березня 2008 року, іпотечного договору 860/14-27/18/3/8-130 від 20 березня 2008 року, договору поруки № 860/14-27/18/3/8-132 від 20 березня 2008 року, договору поруки № 860/14-27/18/3/8-131 від 20 березня 2008 року, зняти заборону на відчуження нерухомого майна записи про державну реєстрацію майнових прав на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться на дев'ятому поверсі, загальною площею 137,26 кв.м, та будується за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована в реєстрі за № 1805.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача АКБ СР «Укрсоцбанк» ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала письмові заперечення, проти позову заперечувала, посилаючись на законність укладення спірного кредитного договору на підставі банківської ліцензії, іпотечний договір вважає укладеним, відповідно вимог діючого законодавства.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник третьої особи ТОВ «С-Инвест» - Манюкіна позов підтримав та просив його задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано недійсним Договір кредиту № 860/13-27/18/3/8-172 від 20 березня 2008року укладений між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Комунального відділення Харківської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Визнано недійсними договори:

- іпотечний договір № 860/14-27/18/3/8-130 від 20 березня 2008 року укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Комунального відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» м. Харків та ОСОБА_2, посвідчений Гончаренко Н.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1804,

- договір поруки № 860/14-27/18/3/8-132 від 20 березня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк в особі Комунального відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений Гончаренко Н.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за№ 1803;

- договір поруки № 860/14-27/18/3/8-131 від 20 березня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк в особі Комунального відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-Инвест», м. Харків, вул. Космічна, 21, офіс 911, код 32567175.

Зобов'язано Гончаренко Н.Ю., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу зняти заборону на відчуження майнових прав на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться на дев'ятому поверсі, загальною площею 137,26 кв.м, та будується за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована в реєстрі за № 1805.

Стягнуто з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 50 грн.

В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позову необхідно відмовити.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

У в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (а аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, згідно з яким суд повинен при проведенні попереднього судового засідання вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір про визнання недійсними правочинів, укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Комунального відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» м. Харків та ОСОБА_2, Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк в особі Комунального відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-Инвест», не вирішив питання про залучення останніх до участі у справі в якості відповідачів або співвідповідачів.

Отже питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом залишилось не вирішеним.

При цьому залучення сторони договору, який визнано недійсним, в якості третьої особи є порушенням норм процесуального права та прав усіх сторін, оскільки процесуальні права третьої особи та відповідача згідно з нормами ЦПК України суттєво відрізняються за своїм змістом та порядком реалізації прав.

Враховуючи, що у апеляційного суду відсутні повноваження для направлення справи на новий розгляд, колегія суддів вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2013 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Комунального відділення Харківської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «С-Инвест», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Надія Юліївна про визнання недійсними договорів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді