У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення, зняття з реєстрації та усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на день укладення цього договору було еквівалентно 126 250 грн., зі сплатою 10,8% річних та терміном повернення цих коштів до 15 жовтня 2021 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 18 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна на праві власності відповідачу трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 43,6 кв. м.

8 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним вище договором, ПАТ «Дельта Банк».

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 27 733,40 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 1 вересня 2014 року було еквівалентно 363 698 грн 92 коп., в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 43,6 кв. м., шляхом передачі цієї квартири у власність банку, а також виселення зі зняттям з реєстрації за вказаною адресою відповідача.

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ПАТ «Дельта Банк». В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 16 жовтня 2006 року № 0 у розмірі 27 733,40 доларів США, що згідно курсу НБУ було еквівалентно 363 698 грн 92 коп. перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 43,6 кв. м., шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 43,6 кв. м. Виселено та знято з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_6 Зобов'язано відповідача передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., ключі від вхідних дверей та документи, що характеризують об'єкт нерухомості. Ухвалено, відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України, виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, поданій представником ОСОБА_7, порушується питання про скасування ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Місцевим судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на день укладення цього договору було еквівалентно 126 250 грн., зі сплатою 10,8% річних та терміном повернення цих коштів до 15 жовтня 2021 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 18 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна на праві власності відповідачу трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 74,2 кв. м., житловою площею 43,6 кв. м.

8 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним вище договором, ПАТ «Дельта Банк».

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 16 жовтня 2006 року і його заборгованість становить 27 733,40 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 1 вересня 2014 року було еквівалентно 363 698 грн 92 коп.

У даній справі, предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу відповідача ОСОБА_6

Статтею Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Статтями 12, 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 589 ЦК України передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України, ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами − резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Частиною 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчий кредит в іноземній валюті не може бути задоволена, оскільки на спірні правовідносини, які склалися між сторонами у справі, розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виходячи із цього, не можуть бути задоволені і вимоги позивача про виселення та зняття з реєстрації відповідача, оскільки ці вимоги є похідними від основної вимоги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», не прийнявши до уваги дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який поширюється на дані правовідносини. Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що цим Законом не передбачено відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а встановлено заборону на вчинення таких дій.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2015 року скасувати, рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. ЧервинськаСудді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана

Г.В. Юровська