Справа № 466/908/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6120/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Гірник Т.А., Савуляка Р.В., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 100000 (сто тисяч) гривень, шляхом переведення даних коштів на рахунок ОСОБА_2, відкритий в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: код отримувача 09325703, Банк отримувача Філія-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку отримувача 325796, призначення платежу - поповнення картрахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. пені, 558 (п'ятсот п'ятдесят вісім) грн., 90 коп. суму трьох відсотків річних та 6193 (шість тисяч сто дев'яносто три) грн. інфляційних втрат. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 1135 (одну тисячу сто тридцять п'ять) грн. 52 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального та матеріального права. Окрім договору банківського вкладу, укладеного 02.09.2014 року, між сторонами було укладено і договір банківського рахунку фіз.особи та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3, та 01.12.2014 року Банком по закінченню терміну дії договору банківського вкладу позивачу здійснено повернення вкладу на її власний поточний рахунок в сумі 477112,56 грн. та відсотків в сумі 7666,48 грн. 03.12.2014 року АТ «Дельта Банк» відповідно до заяви на переказ готівки за № ПН 1175075 було здійснено касову операцію на суму 100 000 грн. позивачу на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» , код отримувача - 09325703. В підтвердженні ініційованого переказу банком видано позивачу заяву про отриману комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 150 грн.

Постановою НБУ № 150 від 02.03.2015 року, АТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з чим, на підставі п.2 ч.5 ст.12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року про процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 3 березня 2015 року.На сьогоднішній день в АТ «Дельта Банк» діє тимчасова адміністрація, та на момент вирішення спору по суті у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію.

З приписів п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Тобто для клієнтів, які відкрили рахунок у банку, введення тимчасової адміністрації, так само як і для вкладників, означає відсутність можливості скористатися своїми коштами, оскільки на них як на кредиторів поширюються обмеження, передбачені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судом першої інстанції враховано, що відповідно до п.З ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій, однак у матеріалах справи відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на продовження виконання відповідачем спірного переказу позивача.

Відтак, виконання Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» вимог позивача ОСОБА_2 після запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови №150 від 02.03.2015р. правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» є неможливим та таким, що не відповідає приписам ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Введення тимчасової адміністрації стосовно АТ «Дельта Банк», це заходи,наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів у відповідності до ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано данийпозов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносини приписівЗакону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в томучислі положення ст. 36 щодо наслідків запровадженнятимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Судом першої інстанції безпідставно задоволенозаявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 558,90 грн. та 6 193, 00 грн. інфляційних втрат. Спір між Позивачем та АТ «Дельта Банк» по вказаній вище судовій справі стосується виконання обов'язків Банку по переказу коштів, а не прострочення виконання зобовязання. ОСОБА_2 у спірних правовідносинах не виступає кредитором за кредитним договором, тому відсутні підстави для посилання Позивача на ст. 625 ЦК України. Безпідставною є також позовна вимога щодо стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Оскільки, переказ коштів у відповідності до статті 2 ЗаконуУкраїни «Про індексацію грошових доходів населення» не є об'єктом індексації, а індексаціїпідлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які немають разового характеру.

АТ «Дельта Банк» виконав в повному обсязі зобов'язання по поверненню вкладу Позивачу в момент перерахування коштів на поточний рахунок позивача, який вказаний ним самим в його заявах на виконання умов договору вкладу, чим виконав умови договору банківського вкладу, підтвердив факт здійснення переказу в сумі 100 000 грн. Стягнення 6 800,00 грн. пені з АТ «Дельта Банк» є також незаконним, оскільки долученими позивачем доказами по справі підтверджується факт здісненого переказу коштів в сумі 100 000, 00 грн. Зобов`язання виконане належним чином, тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за прострочення такого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта-відповідача ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, позивача ОСОБА_2, яка таку заперечила, перевіривши межі та доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія приходить до висновку про її часткове задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було укладено Договір банківського вкладу, внаслідок якого позивачка розмістила у банку депозитний вклад на суму 100000 грн. Строк дії договору закінчився 01.12.2014 року.

Також суд першої інстанції зазначив про те, що копія квитанції № ПНІ 175075 від 03.12.2014 року підтверджує, що позивачкою ОСОБА_2 було внесено 100000 грн. на поповнення карткового рахунку № НОМЕР_2.

Окрім того, позивачем була подана письмова заява про переведення вкладу з нарахованими відсотками на її рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: код отримувача 09325703, Банк отримувача Філія-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку отримувача 325796, однак їй було відмовлено в поверненні вкладу.

Задовольняючи у повній мірі вимоги позивача, суд першої інстанції зазначив про наявність порушеного зобов`язання за договором депозиту та наявність заборгованості, та прийшов до висновку про стягнення суми депозитного вкладу в розмірі 100000 грн., шляхом переведення даних коштів на рахунок ОСОБА_2, відкритий в АТ «Ощадбанк» з призначенням платежу - поповнення картрахунку НОМЕР_2 ОСОБА_2, окрім того стягнув з відповідача ПАТ «Дельта Банк» в користь позивача 6800 грн. пені, 558,90 грн. суму трьох відсотків річних, 6193 грн. інфляційних втрат, та судові витрати в розмірі 1135,52 грн. судового збору.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки суд не з`ясував усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають наявним обставинам, порушено норми процесуального та матеріального права.

Як видно з позовної заяви позивачки, така, по закінченні терміну депозитного договору звернулась у відділення банку відповідача для отримання належної суми коштів та погодилась на продовження терміну дії такого, а суму коштів 100000 грн., як зазначає, просила перерахувати на її рахунок в Ощадбанк. Виданий їй платіжний документ - квитанція підтверджувала про перерахування цих коштів, однак у відділенні Ощадбанку цих коштів не було, на її звернення в т.ч. і письмове до відповідача пояснень не отримала. А тому, просила зобов`язати відповідача повернути затребувані нею кошти в сумі 100 000 грн. шляхом перерахуваня на рахунок, відкритий в Ощадбанку, та стягнути з відповідача кошти за просточення виконання зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України.

Позовна заява позивачем подана 11.02.2015 року, рішення у справі винесено 04.08.2015 року.

Як видно з матеріалів справи - Постановою НБУ № 150 від 02.03.2015 року, АТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим, на підставі п.2 ч.5 ст.12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року про процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 3 березня 2015 року. Призначено уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 /а.с.86-94/.

Станом на момент вирішення спору по суті у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію.

У відповідності до ч.1 ст.36 вказаного нормативно-правового акту з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

З приписів п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, згідно з п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Таким чином, введення тимчасової адміністрації стосовно АТ «Дельта Банк», це заходи,наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів у відповідності до ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з положень ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Як видно з матеріалів справи, чого не заперечують сторони, 1 березня 2013 року між ОСОБА_2 та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського рахунку фізичної особи №004-13514-010313 з випуском платіжної карти та наданням картки з ПІН-кодом, згідно якого позивачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_3 у гривнях, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів.

Як вбачається із виписки по поточному рахунку НОМЕР_3, відкритому на ім'я ОСОБА_2, 01.12.2014 року Банком по закінченню терміну дії договору банківського вкладу позивачу, відповідно до умов Договору строкового банківського вкладу, здійснено повернення вкладу на її власний поточний рахунок НОМЕР_3 в сумі 477 112,56 грн. та відсотків в сумі 7 666, 48 грн.

Зазначене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що за закінченням строку дії договору банківського вкладу банк не виконав своїх обов`язків щодо повернення вкладу.

Разом з тим, як видно з виписок за операціями по картковому рахунку, на який і були зараховані кошти банківського вкладу, позивач могла використовувати такі та здійснювала впродовж періоду з 01.12.2014 року та по день запровадження тимчасової адміністрації - по 02.03.2015 року операції із зняттям коштів у різних сумах /а.с.80-83/. Однак, така заперечує щодо отримання нею на її вимогу коштів в сумі 100000 грн., які, як зазначає, просила відповідача перерахувати на відкритий на її ім`я рахунок в Ощадбанку.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

У відповідності до ст. 32.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 року №2346-111 (зі змінами і доповненнями), Банк зобов'язаний виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п.22.6 ст.22 цього Закону.

Ст. 24.3. передбачено що «при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Однак, матеріали справи не містять документів, які підтверджують вимогу позивача про перерахунок коштів в сумі 100 000грн. на рахунок Ощадбанку, так і документів, які підтверджують про отримання учасником платіжної системи документа про переказ готівки з відповідною сумою коштів. Відсутність надходження такого переказу підтверджено і довідкою Державного Ощадбанку України від 11.02.2015 року /а.с.10/. Не містять інформації про перерахунок коштів в розмірі 100 000 грн. і виписки за операціями по картковому рахунку за період з 01.12.2014 року по 02.03.2015 року.

Враховуючи наведене, доводи апелянта-відповідача щодо переказу ним коштів (100 000грн) на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вищенаведеним, разом з тим, вимога позивача про стягнення цих коштів як і сум за прострочення виконання грошового зобов`язання є безпідставною, оскільки до часу запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та з моменту повернення банком банківського вкладу на її, позивача, власний рахунок № НОМЕР_3 жодних звернень позивача до банку про повернення коштів в сумі 100000 грн. матеріали справи не містять.

Стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» коштів на підставі оскаржуваного рішення після запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови №150 від 02.03.2015р. правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» є неможливим та таким, що не відповідає приписам ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За вищенаведених обставин, рішення суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 309, ст.ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 про зобов`язання АТ «Дельта Банк» повернути кошти в розмірі 100 000 грн. шляхом перерахування таких на її рахунок в АТ «Ощадбанку» та про стягнення пені - 688 грн., 3% річних - 558,90 грн., та 6193 грн. інфляційних і 1135,52 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Гірник Т.А.

Савуляк Р.В.