Справа № 188/1031/15-ц
Провадження № 2/188/542/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О., при секретарі Хандрига Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/3 частку спадщини за законом, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Держземагенства у Петропавлівському районі,

встановив:

03.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 2/3 частки спадщини за законом (а.с.3-5).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23 липня 2014 року помер його батько ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 571960, виданого 25.07.2014 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,700 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5, померлому 23.07.2014 року, на підставі державного акту серії IV-ДП № 013855, виданого 24.12.2001 року ОСОБА_2 сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3422.

Спадкоємцями першої черги є син спадкодавця ОСОБА_1, донька спадкодавця ОСОБА_4, яка прийняла спадщину померлого та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки, та дружина померлого ОСОБА_3, яка 03.06.2015 року подала заяву про відмову від прийняття частки спадщини на користь позивача.

З метою отримання свідоцтва про право на 2/3 частки спадщини на зазначене спадкове майно позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус своїм листом від 30.06.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зазначивши, що так як сумісною пропискою спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_3 та спадкоємиця за законом ОСОБА_4, яка своєю заявою прийняла спадщину померлого та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки. Тому видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на все майно немає можливості, так як згідно ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням.

16.09.2015 року до початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позовних вимоги, залишивши ті самі підстави (а.с.23-25).

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 1270, 1272, 1274 ЦК України позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку земельної ділянки після померлого батька ОСОБА_5, від якої відмовилася дружина спадкодавця ОСОБА_3

Позивач зазначив у позовній заяві про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Третя особа Управління Державного земельного агентства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила.

Третя особа ОСОБА_3, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_4, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання сторони і треті особи не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вивчивши надані позивачем докази, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був власником земельної частки (паю), площею 8,700 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією державного акту серії IV-ДП № 013855, виданого 24.12.2001 року ОСОБА_2 сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3422 (а.с. 12).

Родинний звязок позивача та ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії У - КИ № 414959, виданого 08.04.1987 року, де ОСОБА_5 записаний, як його батько (а.с. 8).

23 липня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 571960, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 25.07.2014 року (а.с. 11).

У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2).

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її (ч.1).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3).

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Дружина ОСОБА_3 03.06.2015 року подала заяву про відмову від прийняття частки спадщини на користь позивача, що пітверджується копією цієї заяви у матеріалах справи (а.с. 16).

Протягом встановленого законом строку ОСОБА_3 не подавала нотаріусу заяву про відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивача. Заяву про відмову від прийняття своєї частини спадщини на користь позивача, підпис на якій 03.06.2015 року засвідчений і нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі під номером № 732 державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, вона подала 30.06.2015 року державному нотаріусу Петропавлівської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією листа завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори від 30.06.2015 року за вихідним №651/02-14 (а.с. 14).

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

30.06.2015 року з метою отримання свідоцтва про право на 2/3 частки спадщини на зазначене спадкове майно позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус своїм листом від 30.06.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказавши в ньому: «так як сумісною пропискою спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_3 та спадкоємиця за законом ОСОБА_4, яка своєю заявою прийняла спадщину померлого та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки. Тому видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на все майно немає можливості, так як згідно ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням». Зазначена відмова підтверджена копією цього листа у матеріалах справи (а.с. 14).

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У п. 25 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначається, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Отже, позивач та третя особа ОСОБА_3 як спадкоємці за законом кожен мають право отримати свідоцтво про право власності на спадщину, як це зробила раніше третя особа ОСОБА_4, після померлого 23 липня 2014 року ОСОБА_5 у вигляді 1/3 частини земельної ділянки площею 8,700 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району, право власності померлого на яку підтверджується державним актом серії IV-ДП № 013855, виданим 24.12.2001 року ОСОБА_2 сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 16 сесії 23 скликання № 84 від 23.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3422.

Суд зазначає, що це право ні позивачем, ні третьою особою ОСОБА_3 не втрачено і вони можуть його реалізувати шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, оскільки заява третьої особи ОСОБА_3 про відмову від прийняття своєї частини спадщини на користь позивача, нотаріально посвідчена 03.06.2015 року, подана після закінчення строку для прийняття спадщини і відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України не породжує правових наслідків.

Після отримання свідоцтво про право власності на спадщину третьою особою ОСОБА_3, вона має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її позивачу або іншій особі за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

За встановлених судом обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до довідки про індексовану вартість земельної ділянки (паю) від 12.02.2015 року № 29-408-0.4-846/2-15, вартість земельної ділянки площею 8,700 га складає 236362 (двісті тридцять шість тисяч триста шістдесят два) грн.. 82 коп. (а.с. 13), вартість 1/3 частини складає 787 грн. 88 коп., що є ціною позову.

Суд вбачає, що позивачем вірно визначено ціну позову і, відповідно, сплачено судовий збір на користь держави в розмірі 787,88 гривень, що підтверджено квитанціями банку, доданими до матеріалів справи (а.с.1, 22).

Отже, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на позивачеві слід залишити сплачений ним судовий збір в розмірі 787 грн. 88 коп., визначений згідно з п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1261, 1268-1270, 1272 - 1274 ЦК України, керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на 1/3 частки спадщини за законом, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Держземагенства у Петропавлівському районі відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) гривень 88 копійок залишити на ньому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_7