Справа № 359/5513/15-ц,
Провадження № 2/359/1782/2015
23 вересня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Саган В.М.,
при секретарі Степаненко А.О.
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 30.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 74/П/63/2008-840, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 198 047,64 долари США, строком до 28.07.2034 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлений у кредитному договорі. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. В зв'язку з чим позивачем неодноразово відповідачу надсилались вимоги про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.
Позивач зазначає, що станом на 04.06.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 379 982,73 долари США та 581 958,89 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 198 047,64 долари США, заборгованості за відсотками 181935,09 долари США, пені - 29 222,51 доларів США, що еквівалентно 346 874 грн. 26 коп., штрафу - 19 804,76 доларів США, що дорівнює 235 084,63 грн.
Позивач також посилається, на те, що для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 30.07.2008 року між банком та відповідачем був укладений Договір іпотеки, на підставі якого банку було передано в іпотеку зазначену в позовній заяві земельну ділянку.
В судове засідання представник позивача не з'явився, проте направив заява з проханням розглядати справу без присутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах позову доказах, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував..
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надходило.
Третя особа також повторно в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Тому, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2008 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 74/П/63/2008-840 (а.с.6-8).
Згідно п. 1.1 кредитного договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 198 047,64 доларів США, в порядку і на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим № 2339 від 30.07.2008 року, що укладений між позичальником та громадянином ОСОБА_2, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с.Вишеньки.
Відповідно до підпункту 1.3.1 п. 1.3 кредитного договору відсотки за користуванням кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,49 % відсотків на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.
Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит строком до 28.07.2034 року. Комісія за розрахунки за договором складає 3,4 % від суми виданих коштів зазначених в п. 1.1. за винятком суми виданої на оплату комісії.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 04.06.2014 р. за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом у сумі 379 982,73 долари США та 581 958,89 грн, яка складається з : заборгованості за кредитом - 198 047,64 долари США, заборгованості за відсотками - 181 935,09 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 29 222,51 долари США, що еквівалентно 346 874,26 грн., штрафу 19 804,76 долари США, що еквівалентно 235 084,63 грн.
Правильність розрахунку не викладає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Крім того, згідно п. 2.1. кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки , предметом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1500 га , яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с.Вишеньки.
Згідно з пунктом 1.1 статті 1 вказаного Договору іпотеки, а також за змістом розділу «Визначення термінів» Іпотекодавець з метою забезпечення своїх зобов'язань як позивальника, що витікає з Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки.
При цьому згідно з п.1.2 статті 1 Договору іпотеки визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 1130 475 грн., що згідно курсу НБУ еквівалентно 233 337 доларів США 81 центів (а.с. 14-зворот).
Як вбачається з ст. 3 Договору іпотеки, а саме : п. п. 3.1.12 іпотекодавець зобов'язаний отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку, що є предметом іпотеки, та зареєструвати право власності на предмет іпотеки у відповідному уповноваженому органі та надати Іпотекодержателю протягом 15 днів з дня отримання зареєстрованого Державного акту на право власності на земельну ділянку.
Відповідно до п. п. 3.3.5. ст. 3, п. 4.4. ст. 4 , п. 5.1 ст. 5 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотекодержателю, не відповідають дійсності.
Згідно п. 4.5 ст.4 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, які визначається на момент реалізації права іпотеки, в томі числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором, договором на відкриття карткового рахунку (пеня, штраф), витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку з цим договором.
Встановлено, що зазначений договір іпотеки від 30.07.2008, а також відповідне обтяження на земельну ділянку, що є предметом іпотеки, накладене договором, зареєстровано відповідно до чинного законодавства, що діяло на момент укладення договору (а. с.15).
За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Так, відповідно до статті 35 вказаного Закону , у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
А також судом враховано, що за змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки від 30.07.2008 року, предметом іпотеки може бути, в тому числі, нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторонами при укладенні договору іпотеки було дотримано вищенаведених вимог закону щодо предмета іпотеки та державної реєстрації іпотеки.
Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 29.09.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку. (а.с. 43-47).
При цьому, суд вважає за необхідне прийняти до уваги, що до 02.05.2009 року єдиним документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку був державний акт.
Відповідно до змісту вищенаведених п. п. 3. 1. 12 ст. 3 Договору іпотеки, саме іпотекодавець був зобов'язаний зареєструвати своє право власності відповідно до вимог чинного законодавства України, отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку.
Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Як вбачається, договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений нотаріально та зареєстрований нотаріусом у реєстрі відповідно до законодавства.( а.с. 16). З чого слідує, що правовстановлюючим документам є договір купівлі-продажу земельної ділянки.
А, отже на момент укладення вищевказаного договору іпотеки від 30.07.2008 державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснювалась виключно шляхом внесення відповідної інформації до електронного реєстру та Державного земельного кадастру.
Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку », у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
В зв'язку з викладеним, суд вважає доцільним з метою збереження предмету іпотеки задовольнити вимоги позивача щодо надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» на час реалізації предмета іпотеки права обладнання його охоронними пристроями. Проте вимогу щодо надання права обладнання замками предмета іпотеки, яким є земельна ділянка, суд вважає необґрунтованою, а необхідність та можливість вжиття таких заходів - не доведеними.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Проте, на момент розгляду справи в суді позивачем не доведено належними і допустимими доказами існування такого спору щодо здійснення його прав продавця предмета іпотеки в частині права отримувати необхідні документи, їх дублікати в зазначених позивачем установах, органах, службах та підприємствах, здійснення необхідних платежів та інших дій у зв'язку з виконанням рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначені вимоги суд вважає безпідставними та передчасними.
Крім того за змістом ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Проте, зі змісту укладеного сторонами Договору іпотеки вбачається, що умови передачі предмета іпотеки в управління та порядку його здійснення сторонами визначені не були. Будь-яких умов, відповідно до яких позивач вважає за потрібне здійснювати управління спірними земельними ділянками, а також обставини, що свідчать про необхідність здійснення такого управління, позивачем також не наведено. В зв'язку з цим позовні вимоги в частині передачі предмету іпотеки в управління позивачу задоволенню також не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 3654 гривень по оплаті судового збору, понесені позивачем (а. с. 21), підлягають стягненню на його користь з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,60,79,88,169,209,212,214,215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
На час реалізації предмета іпотеки надати Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» право обладнання охоронними пристроями предмета іпотеки.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя