Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2015 Справа №607/11151/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 24 червня 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 15 липня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 779 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народився син ОСОБА_3. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне господарство сторони не ведуть, спільним побутом не повязані, окремо вирішують питання утримання неповнолітньої дитини, тобто шлюб існує формально. Відповідач матеріально не забезпечує їх сімю та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач ОСОБА_1 вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. З цих підстав просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на дитину в твердій грошові сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Справу просить розглядати у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки бажає зберегти сімю. Просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень.

Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, зокрема сторонам надавався термін для примирення строком два місяці. Однак після закінчення терміну для примирення відновити сімейні відносини сторонам не вдалося, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

15 липня 2010 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 779 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Від даного шлюбу в подружжя є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1?ИД номер 128270 від 14 грудня 2010 року, видане Відділом державноъ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне господарство сторони не ведуть, спільним побутом не повязані, окремо вирішують питання утримання неповнолітньої дитини.

Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, зокрема сторонам надавався термін для примирення строком два місяці. Однак після закінчення терміну для примирення відновити сімейні відносини сторонам не вдалося, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу.

За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить із таких обставин:

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач матеріально не забезпечує їх сімю та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні.

Як установлено судом, відповідач не заперечує, що їх спільна дитина - син ОСОБА_2 проживає разом із позивачем ОСОБА_1

Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, 115, 180 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 294, п. 4 ст. 295, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 липня 2010 року, актовий запис № 779 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 243 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя