Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому зазначало, що 23 березня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKN1GA00000025, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 22 тис. грн зі сплатою 21 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 березня 2010 року.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24 березня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов остання надала в іпотеку банку житловий будинок по АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 28 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 14 235 грн 63 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 407 грн 79 коп; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5724 грн 29 коп; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 6103 грн 55 коп.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по АДРЕСА_1.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки банк звернувся до суду зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська