Провадження №2/521/6145/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд місто ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача ОСОБА_2 вказувала, що власником 11/25 ідеальної частки домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі є ОСОБА_4

21 серпня 2014 року ОСОБА_4 померла, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої.

Реалізуючи законні інтереси, з метою належного оформлення спадкових прав, ОСОБА_2 зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але питання про спадкування ідеальної частки будинку залишилось невирішеним.

У звязку з цим ОСОБА_2 звернулась до суду, в якому просила суд визнати за нею право власності на 11/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засіданні не зявилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засіданні не зявилась, але від особи надійшла заява про визнання заявлених вимог в повному обсязі із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення позивача, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20 липня 1965 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстровий №1-8546, ОСОБА_6 придбав домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі.

Згідно рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 грудня 1986 року по справі №2-2073/1986, за ОСОБА_6 визнано право власності на 14/25, а за ОСОБА_1 11/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 12 грудня 1990 року по справі №2-2022/1990, ОСОБА_4 виділено в користування земельну ділянку площею 251кв.м., а ОСОБА_6 земельну ділянку площею 320кв.м. при визначенні порядку користування земельною ділянкою домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі.

На підставі ухвали Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 13 грудня 1993 року, ОСОБА_4 було виділено в користування наступні приміщення у спірному будинку: в будинку літ. «А» приміщення 1-1, площею 10,9кв.м., приміщення 1-2, площею 5,5кв.м., приміщення 1-3, площею 5,8кв.м., приміщення 1-4, площею 7,5кв.м., приміщення 3-3, площею 9,3кв.м., приміщення 3-1, площею 4,1кв.м., приміщення 3-2, площею 9,2кв.м.

При цьому згідно рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів №241 від 20 квітня 1990 року, було узаконено переобладнання приміщення 1-1 по літ. «А», площею 10,9кв.м. та гаражу-сараю літ. «Л».

На підставі рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів №440 від 20 травня 1994 року було узаконено літ. «Б» жиле, літ. «а3», «б1» прибудови, літ. «Л» сарай, літ. «В» погреб, а також переведення приміщення 1-4 в підсобне.

На підставі ухвали Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 24 вересня 2009 року по справі №2-6505/09, за ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 14/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження щодо належного їй майна на випадок смерті, склавши 05 січня 2011 року заповіт на користь ОСОБА_2, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №4.

21 серпня 2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №383862, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_1 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 22 серпня 2014 року, про що установою було зроблено актовий запис №8608 від 22 серпня 2014 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відтак, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до належного особі майна у вигляді 11/25 ідеальної частки домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі, яка фактично складається з наступних приміщень житлового будинку літ. «А»: житлова 1-1, площею 10,9кв.м.; кухня 1-2, площею 5,5кв.м.; санвузол 1-3, площею 5,8кв.м.; підсобне приміщення 1-4, площею 7,5кв.м.; коридор 3-1, площею 4,1кв.м.; кухня 3-2, площею 9,2кв.м.; житлова 3-3, площею 9,3кв.м.

Приймаючи до уваги матеріали справи, зокрема документи, що складають спадкову справу до майна померлої ОСОБА_4, факт прийняття ОСОБА_2 спадщини визнається доведеним суду.

Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість визнання за ОСОБА_2 права власності на 11/25 ідеальну частку спірного домовлодіння.

Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обовязковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 11/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. «А»: житлова 1-1, площею 10,9кв.м.; кухня 1-2, площею 5,5кв.м.; санвузол 1-3, площею 5,8кв.м.; підсобне приміщення 1-4, площею 7,5кв.м.; коридор 2-1, площею 3,6кв.м.; веранда 2-2, площею 6,9кв.м.; житлова 2-3, площею 17,8кв.м.; кухня 2-4, площею 6,5кв.м.; санвузол 2-5, площею 4,6кв.м.; коридор 3-1, площею 4,1кв.м.; кухня 3-2, площею 9,2кв.м.; житлова 3-3, площею 9,3кв.м.; загальною площею 91,7кв.м., житловою площею 38,0кв.м.;житлового будинку літ. «Б»: коридор 4-1, площею 3,8кв.м.; кухня 4-2, площею 8,3кв.м.; житлова 4-3, площею 12,1кв.м.; житлова 4-4, площею 12,0кв.м.; загальною площею 36,2кв.м., житловою 12,1кв.м.; господарських приміщень: погребу літ. «В», вбиральні літ. «Г», душової літ. «Е», гаражу літ. «К», гаражу-сараю літ. «Л», мостінь І, огорож №1-8-9; та розташоване на земельній ділянці площею 571кв.м. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлої 21 серпня 2014 року.

Рішення суду в частині визнання права власності підлягає державній реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: