Справа № 396/1681/15-ц
Провадження № 2/396/530/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.11.2015 року Новукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого Музика О.В.
секретар Очеретня М.В.
представник позивача ОСОБА_1
представник відповідача ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новоукраїнського районного суду в м.Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Чапаєва» про поновлення строку для звернення до Новоукраїнського районного суду та поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку для звернення до Новоукраїнського районного суду та поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з липня 2014 року він працював водієм в ТОВ «Чапаєва».
02 січня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади згідно ст.38 КЗпП України звільнений з роботи за власним бажанням, з даним наказом позивача ознайомлено не було.
Відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №413 від 20.02.2015 року, ОСОБА_3 18.02.2015 року призвано на військову службу під час мобілізації строком до повної демобілізації, а відповідно довідки міністерства оборони України військової частини польова пошта НОМЕР_1 код 08267926 від 04.05.2015 року №972 ОСОБА_3 з 12 березня 2015 року по теперішній час приймає участь в АТО.
Представник позивача вовк С.В., яка доводиться позивачу дружиною в квітні 2015 року звернулася до бухгалтерії ТОВ «Чапаєва» задля отримання допомоги, але їй видали витяг з наказу №1/15-К від 12.03.2015 року в якому зазначено, що ОСОБА_3 з 02.01.2015 року звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після чого вона звернулася до Ново українського РВУ МВС України з заявою про факт неправомірних дій посадових осіб ТОВ «Чапаєва», листом їй порадили звернутися до суду.
24 червня 2015 року представник позивача звернулася до державної служби України з питань праці Управління Держпраці у кіровоградській області із заявою щодо незаконного звільнення з роботи ОСОБА_3 , які листом повідомили їй, що відповідач звільнив ОСОБА_4 з роботи без законних на те підстав, а тому зобов`язані поновити його на роботі.
Тому позивач в особі представника вирішив звернутися до суду з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.
Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що вона юридично необізнана, та не знала про визначені законом строки звернення до суду з даним позовом дізналася про даний факт лише коли звернулася до юриста за допомогою, тому просить суд визнати поважними причини для поновлення або продовження строку для звернення до суду.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надали суду заяву (а.с. 97) в якій зазначили, що уточнені позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідач визнає позов (а.с. 97), що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.
У відповідності з вимогами п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 - Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Стаття 47 КЗпП України визначає обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку в день звільнення і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Згідно з вимогами ст.117 КЗпП України- В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За нормами ст.237 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно з вимогами п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 р. Про практику розгляду судами трудових спорів - Оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.
При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.
Відповідно до довідки ТОВ «Чапаєва» (а.с. 47-48, 82) - середній заробіток позивача становить 3003+561,14=3564,14 грн.
У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).
Судом встановлено, що розмір заробітку позивача за останні два повні місяці роботи за даними, наданими відповідачем, склав 3564,14 грн., а саме в жовтні відпрацьовано 22 робочі дні на суму 3003 грн., а листопаді 2014 року 3 робочі дні на суму 561,14 грн.
Середньоденна заробітна плата виходячи з розміру заробітку та робочих днів склала 142,56 грн., оскільки 3564,14 грн. заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а 25 кількість відпрацьованих робочих днів (2 місяці) 3564,14/25=142,56 грн.
Таким чином, відповідач своїми неправомірними діями стосовно звільнення позивача з роботи, порушив гарантоване ст. 43 Конституції України право позивача на працю, що включає можливість заробляти собі на життя, яку вільно обирає або на яку вільно погоджується, яке захищається законодавством про оплату праці та завдав їй моральних страждань повязаних з необхідністю вжиття додаткових зусиль для відновлення порушених прав та свого матеріального забезпечення.
Судом також встановлено, що відповідач визнає позов (а.с. 97), що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 184, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 3, 8, 88, 213- 215 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Поновити ОСОБА_3 пропущений строк для звернення до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.
Поновити ОСОБА_3 на посаді водія ТОВ «Чапаєва» з 02 січня 2015 року.
Стягнути з ТОВ «Чапаєва» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.01.2015 року по 01.11.2015 року в розмірі 29 367 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят сім) гривень 36 копійок.
Стягнути з ТОВ «Чапаєва» на користь держави судовий збір в розмірі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 68 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О. В. Музика