Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2301/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.10.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

ОСОБА_2 головуючої,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

при секретареві Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення цього майна з під арешту за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання за ОСОБА_5 права власності на майно, виключення з акту опису майна та звільнення з під арешту.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилався на те, що 21.01.2008 року він придбав у ОСОБА_6 автомобіль марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за який сплатив 25 000,00 грн., що еквівалентно 5 000,00 доларів США, про що остання написала відповідну розписку. Під час купівлі транспортного засобу відповідач ОСОБА_6 пояснила йому (позивачу), що вказаний автомобіль вона купувала в кредит, але станом на 11.01.2008 року кредит було погашено у повному обсязі, що підтверджується листом Кіровоградського регіонального управління «ПриватБанк» за вих. № Р.26.10.3.1.0/9 від 11.01.2008 року, тобто на момент купівлі автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1, будь-які застереження чи заборони на право володіння ОСОБА_6 автомобілем були відсутні.

21.10.2010 року ОСОБА_6 оформила генеральну довіреність, яка надавала йому право розпоряджатися (володіти, експлуатувати) вищевказаний автомобіль.

У листопаді 2014 року він вирішив переоформити на себе право власності на автомобіль. Проте, звернувшись до Кіровоградського МРЕВ ДАІ з заявою про зняття з обліку автомобіля дізнався, що згідно з постановою державного виконавця Кіровоградського ВДВС ОСОБА_7 про розшук майна боржника від 30.01.2013 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4223, виданого 20.04.2012 року Кіровським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 100 050,64 грн., оголошено розшук рухомого майна, а саме: автомобіля марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 Вказані виконавчі дії було вчинено тільки на тій підставі, що зазначений автомобіль знаходиться на обліку в ДАІ, як приватна власність ОСОБА_6, а тому вищевказана постанова державного виконавця Кіровоградського ВДВС ОСОБА_7 про розшук майна боржника від 30.01.2013 року фактично позбавляє його (позивача) права вільно володіти та розпоряджатися транспортним засобом.

З огляду на зазначене, ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також виключити з акту опису й арешту майна автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та звільнити його з-під арешту.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20.04.2015 року за клопотанням позивача в якості співвідповідача залучено публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк».

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2015 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Вказує на те,що він як покупець і ОСОБА_6 як продавець автомобіля виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу, а тому він набув право власності на транспортний засіб на законних підставах. Згідно з чинним законодавством виникнення у фізичної особи права власності на автомобіль не пов»язується з обов»язковою реєстрацією автомобіля новим власником в органах Державної автомобільної інспекції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника ПАТ КБ»ПриватБанк» ОСОБА_8, який заперечував проти доводів скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2015 року залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 жовтня 2010 року відповідач ОСОБА_6 за нотаріально посвідченою довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за №1916, уповноважила позивача розпоряджатися (володіти, експлуатувати), укладати договори позички на строк та на умовах на його розсуд, продати, в тому числі керувати належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №783640, виданого на її імя Кіровоградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 21 січня 2006 року транспортним засобом марки ВАЗ, модель 21070, 2005 року випуску, тип ТЗ- легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2. Довіреністю також надано повноваження, зокрема, щодо зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ ГУ УМВС України, підписання правочинів, на укладання яких видана ця довіреність, одержання належних їй грошей та проведення розрахунків за такими правочинами, а також щодо вчинення всіх інших юридично значимих дій, повязаних з виконанням цієї довіреності.

21 січня 2008 року ОСОБА_6 передала автомобіль марки ВАЗ, модель 21070, 2005 року випуску, тип ТЗ- легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачу ОСОБА_5, за що одержала грошові кошти в сумі 25 000 грн., в рахунок продажу даного автомобіля, що підтверджується також копією розписки від 21 січня 2008 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_6, в присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 отримала кошти в розмірі 25 000 грн. 5000,00 доларів США за продаж автомобіля НОМЕР_3, технічний паспорт серії КХС № 783640, модель 2005 року випуску, шасі кузова №ХТА 9011 від ОСОБА_5 Претензій до покупця не має.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №783640, виданого Кіровоградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 21 січня 2006 року, власником автомобіля марки ВАЗ, модель 21070, 2005 року випуску, тип ТЗ- легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що зазначений транспортний засіб з обліку у МРЕВ ДАІ не знімався, однак позивач з 21 січня 2008 року, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21 січня 2008 року, виданої ОСОБА_11 від імені ОСОБА_6, а в подальшому, і на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21.10.2010 року, виданої безпосередньо ОСОБА_6 на його імя строком на 10 років, користується транспортним засобом.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ оголошено розшук рухомого майна транспортного засобу автомобіля ВАЗ-21070, 2005 року, номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КХС 783640 від 21 січня 2006 року, що належить ОСОБА_6, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4223, виданого 20 квітня 2012 року Кіровським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 050 грн. 64 коп. (виконавче провадження №33179219).

Відмовляючи у задоволенні позову у частині визнання права власності на автомобіль , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір купівлі-продажу автомобіля між позивачем та ОСОБА_6 у належній формі укладено не було; перереєстрація автомобіля за ним як новим власником органами МРЕВ ДАІ здійснена не була. Таке рішення суду є правильним та ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 392 ЦК України особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388,встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обовязки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Згідно з п. 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції, забороняється.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 8 Порядку).

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, до вчинення вищевказаних дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець - набути право власності на транспортний засіб.

Як було встановлено судом на час розгляду справи право власності на спірний автомобіль зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6, дії щодо перереєстрації транспортного засобу на позивача не здійснювалися.

Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що він набув право власності на автомобіль на підставі правочину - договору купівлі-продажу автомобіля, позивач не надав допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Згідно із ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4ст.203 ЦК України). Згідно із п.3ч.1ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину передбачені ст.218 ЦК України. Зокрема, ч.1ст.218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, положень параграфу 1 глави 54 підрозділу 1 розділу Ш ЦК України, відсутності заперечень продавця автомобіля щодо укладення договору купівлі-продажу цього автомобіля - між позивачем і ОСОБА_6 відсутній спір щодо права власності на автомобіль.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 своєї постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Доводи позивача про те, що на спірний автомобіль було накладено арешт державним виконавцем є недоведеними, оскільки у матеріалах виконавчого провадження №33179219 за виконавчим листом виданим 20.04.2012 року у справі № 2-4223/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором відсутня постанова державного виконавця про накладення арешту на зазначений автомобіль.

Кіровський відділ ВДВС Кіровоградського РУЮ не є належним відповідачем у цій справі. ПАТ КБ «ПриватБанк», притягнутий до участі у справі у якості співвідповідача, як стягувача за виконавчим документом, у ході примусового виконання якого було оголошено розшук спірного автомобіля, заперечує проти позову та апеляційної скарги.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення у порядку та межах, встановлених ст.ст. 303, 304 ЦПК України, колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення його без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,304. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: