Справа № 521/3738/15-ц
№пр.2/521/2859/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Буран. О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в особі представника, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Жовтнева Філія Одеської спеціалізованої біржі нерухомості про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просить визнати дійсним договір нерухомого майна за №99.07-977 від 28.07.1999 року, зареєстрований в Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості, реєстраційний №99.07-977 від 28.07.1999 року, згідно з умовами якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5, діюча на той момент від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., що в цілому складається з: чотирьох житлових кімнат, а також 1/5 1-коридор, 1/5 2-житлова, 1/5 3-житлова, 1/5 4-житлова, 1/5 5-житлова, 1/5 6-кухня, 1/5 7-туалет, 1/5 8-ванна.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при укладанні даного договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам. Договор №99.07-977 від 28.07.1999 року було зареєстровано у в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під р. №332-стр 149 в книзі 328пр. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству. На теперішній час ОСОБА_1, ОСОБА_2 є громадянами країни, Канади. При зверненні представника позивачів до нотаріальної контори з метою оформлення договору відчуження вказаної квартири, йому було відмовлено з причин відсутності нотаріального посвідчення вказаного договору.
У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, будучі сповіщені належним чином за адресою мешкання, причини неявки суду не повідомили, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.
Згідно відповіді адресно-довідкового бюро, за вказаною у договорі адресою, Одеської товарної біржі не існує.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 28.07.1999 року між ОСОБА_4, як продавцем та ОСОБА_5, діючою на той момент від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як покупцями, було укладено договір купівлі-продажу 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., що в цілому складаються з: чотирьох житлових кімнат, а також 1/5 1-коридор, 1/5 2-житлова, 1/5 3-житлова, 1/5 4-житлова, 1/5 5-житлова, 1/5 6-кухня, 1/5 7-туалет, 1/5 8-ванна., зареєстрований в Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості за №99.07-977. Договір було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під р. №332-стр 149 в книзі 328пр.(а.с. )
При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам.
З однієї сторони ОСОБА_5 передала відповідачу обговорену заздалегідь суму грошей, а відповідач у свою чергу передав їй правовстановлюючі документи на 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, фактично передав у користування.
Згідно із п. 6 договору 1/5 частини квартири продана з торгів за 3400 (три тисячі чотириста) гривень, які отримані Продавцем до підписання дійсного договору і належить новому власникові ОСОБА_2 і ОСОБА_1.
Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору.
З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивачі здійснюють право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачують всі комунальні послуги, здійснюютьпоточний ремонт.
Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
ОСОБА_6 юстиції України за № 17-12-44 від 10.04.1998 року, розяснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року „ Про судову практику по справам про визнання угод недійсними , з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі продажу квартири, виконання договору відбулося.
Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.
На підставі вищевказаного та керуючись ст. ст. 10, 45, 60, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 182, 220, 334 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна за №99.07-977 від 28.07.1999 року, зареєстрований в Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості, реєстраційний №99.07-977 від 28.07.1999 року, згідно з умовами якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5, діюча на той момент від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., що в цілому складається з: чотирьох житлових кімнат, а також 1/5 1-коридор, 1/5 2-житлова, 1/5 3-житлова, 1/5 4-житлова, 1/5 5-житлова, 1/5 6-кухня, 1/5 7-туалет, 1/5 8-ванна - дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: О.М. Буран