Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/35/15 2/382/71/15.
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2015 року Яготинський районний суд Київської області, в складі;

Головуючого- судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі; Філії-головного управління по м. Києву та Київської області ТВБВ № 10026/0104 АТ Ощадбанк», третя особа; Приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони на нерухоме майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 23.01.2014 р. рішенням Яготинського районного суду від 23.01. 2014 року, у ОСОБА_2 витребувано квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язано реєстраційну службу Яготинського РУЮ скасувати реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 та зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1, за нею.

В подальшому на підставі рішення Яготинського районного суду від 23.01.2014 р. 30.05.2014 р., своє право власності на квартиру АДРЕСА_1, вона зареєструвала в реєстраційній службі Яготинського РУЮ Київської області, про що цього ж дня отримала витяг про реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру.

Під час розгляду вище вказаної справи по суті, представником відповідача ОСОБА_2 до справи додано копію договору іпотеки № 3369 укладеного 24.10.2013 р. між ОСОБА_2 та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ № 10026/0104 АТ "Ощадбанк" ЄДРГІОУ 00032129 про, що з Державного реєстру речових прав зроблено витяг за № 1 1475096, а також зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за № 11477211. Предметом згідно, зазначеного договору іпотеки є оспорювана квартира, а саме, квартира АДРЕСА_1.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вважає, що існування договору іпотеки №3369 порушує її майнові права на квартиру АДРЕСА_1, оскільки був укладений відносно її приватної власності без її згоди та всупереч її інтересів, а від так є недійсним, а тому просила:

Визнати недійсним договір іпотеки № 3369 квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ № 10026/0104 АТ "Ощадбанк" 24.10.2013 року.

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_3 зняти заборону на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачі надіслали до суду свої заперечення, в яких вказали наступне:

24.10.2013 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки №180, за яким було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 27.04.2013 року. Своє право власності ОСОБА_2 зареєстрував в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.04.2013 року. Банком та нотаріусом було перевірено дотримання вимог ст. 328 ЦК України, щодо набуття права власності на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, яким є договір купівлі - продажу від 27.04.2013 року, так як даний договір ніким не оспорений, а відповідно є чинним. Право власності ОСОБА_2 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З урахуванням положень ч. 4. ст. 334 ЦК України, договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

Рішенням Яготинського районного суду м. Києва 23.01.2014 року, позовну заяву ОСОБА_1 про витребування майна від добросовісного набувача було задоволено частково, а саме: витребувано майно у добросовісного набувача, а саме квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_2та зобов'язано реєстраційну службу Яготинського РУЮ зареєструвати право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1

В подальшому, позивачка звернулася до реєстраційної служби Яготинського РУЮ з заявою, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 23.01.2014 року. Державним реєстратором Яготинського РУЮ було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13434302 від 30.05.2014 року. Дане рішення було винесено з порушенням норм процесуального права а саме: ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. п. 15, 16, 95 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, п. п. 10, 20 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141.

Вбачаючи явні протиправні діяння з боку державного реєстратора, АТ «Ощадбанк» було подано адміністративний позов до Яготинського суду Київської області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13434302 від 30.05.2014 року. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 06.10.2014 року по справі №382/1613/14-а було визнано протиправними дії державного реєстратора реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_4, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13434302 від 30.05.2014 року винесене державним реєстратором реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_4 Зобов'язано Реєстраційну службу Яготинського районного управління юстиції Київської області скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та повернути в попередній стан реєстрацію права власності, зареєструвавши право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

ОСОБА_2 неодноразово подавалася заява про внесення змін до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Яготинського РУЮ з доданими до неї документами, в тому числі і постановою Яготинського районного суду Київської області від 06.10.2014 року, з метою виконання постанови суду та повернення запису про державну реєстрацію права власності до попереднього стану. Однак державним реєстратором ОСОБА_4 було відмовлено в проведенні внесення змін до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (копії рішень про відмову додаються). В той же час державним реєстратором жодного разу не вказано на законодавчу перешкоду виконання даного рішення суду, окрім формальних причин відмови. З факту відмови в реєстрації подано звернення до Міністерства юстиції України з проханням надати правову оцінку таким діям державного реєстратора Яготинського РУЮ.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідності до положень ч. ч. 1,2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи. У тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Згідно із п.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ст. 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

На звернення АТ «Ощадбанк» до Міністерства юстиції України з проханням надати правове роз'яснення ситуації що склалася з предметом іпотеки, а саме: квартири 5 що розташована у будинку №217 по вул.. Шевченка у м. Яготині Київської області Міністерством Юстиції України було роз'яснено, що до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.. 23 Закону України «Про іпотеку», і дії державного реєстратора реєстраційної служби Яготинського РУЮ вважати протиправними.

Так як, згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, яким є договір купівлі - продажу від 27.04. 2013 року, так як даний договір ніким не оспорений, а відповідно є чинним, право власності ОСОБА_2 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дотриманням положень ч. 4. ст.. 334 ЦК України, договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст.. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

Отже, твердження про недійсність правочину (укладення договору іпотеки) йде в розріз з витребуванням майна від добросовісного набувача, що свідчить про неузгодженість позиції позивача.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, представник відповідача- ПАТ» Державний Ощадний банк» позов не визнав та дав пояснення вказані ним в його запереченні. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, в заяві до суду позов не визнав надіславши до суду свої заперечення та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні встановлено наступне:

6 листопада 2007 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування квартири за АДРЕСА_1. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22.02. 2013 року, даний договір визнано недійсним. / а.с. 97-101 /.Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.07 2013 року, рішення Яготинського райсуду від 22.02. 2013 року, скасоване. / а.с. 12-14 /.

Відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 714, зареєстрований приватним нотаріусом Яготинського РНО ОСОБА_6 27.04. 2013 року, власником квартири за АДРЕСА_1 став ОСОБА_2, право власності якого на вказану квартиру внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності / а.с. 78 /.

В силу ст.. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

В силу п.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, лише 30.05. 2014 року / а.с.96 /.

Будучи власником квартири за АДРЕСА_1, ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору укладеного 24.10. 2013 року між ним та ПАТ» Державний ощадний банк України», та в забезпечення виконання умов даного договору цього ж дня уклав з ПАТ» Державний ощадний банк» договір іпотеки №180, за яким передав в іпотеку квартиру за АДРЕСА_1. Даний договір було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. / а.с. 38-48 /.

Як видно із пояснення представника відповідача філії ГУ ПАТ « Ощадбанк», -Банком та нотаріусом під час укладання іпотечного договору було перевірено дотримання вимог ст. 328 ЦК України, щодо набуття права власності на підставах що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, яким є договір купівлі продажу укладений між Сковородніковою та ОСОБА_2 27.04. 2013 року, так як даний договір не скасований, а відповідно є чинним. Право власності ОСОБА_2 на квартиру за АДРЕСА_1, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно./ а.с. 78 /

Рішенням Яготинського районного суду від 23.01. 2014 року, у ОСОБА_2 витребувано належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру за АДРЕСА_1.Реєстраційну службу Яготинського РУЮ зобов»язано скасувати попередню реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру за АДРЕСА_1, та зареєструвати право власності на дану квартиру за ОСОБА_1 / а.с. 9,10 /. Після виконання державним реєстратором рішення Яготинського райсуду в частині скасування попередньої реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2, та реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_1 Пат» Ощадбанк» звернувся до Яготинського районного суду з позовом про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та про зобов»язання державного реєстратора скасувати реєстрацію права в ласності за ОСОБА_1

Постановою Яготинського районного суду від 06.10. 2014 року, дії державного реєстратора реєстраційної служби Яготинського РУЮ Київської області ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності на квартиру за АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, визнані неправомірними. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.05. 2014 року винесене державним реєстратором, скасовано./ а.с. 51 /.

На звернення АТ «Ощадбанк» до Міністерства юстиції України з проханням надати правове роз'яснення ситуації що склалася з предметом іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1 Міністерством Юстиції України було роз'яснено, що до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.. 23 Закону України «Про іпотеку», і дії державного реєстратора реєстраційної служби Яготинського РУЮ щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, вчинені з порушенням пункту 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10. 2013 року за № 868 / а.с. 35-37 /.

Відповідно до пункту 50 / Порядку /, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотеко держателем або контролюючим органом згоди, на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

В силу частини першої та другої статті 23 Закону України « Про іпотеку», у разі переходу права власності / права господарського відання / на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно із п.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином суд приходить до висновку, що іпотечний договір укладений між ПАТ» Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 24.10.2013 року, не суперечить вимозі ст.. 203 ЦК України, а тому в задоволенні вимог позивачки ОСОБА_1, необхідно відмовити.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60,209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.. 203, 334 ЦК України, ст.. 6 Закону України « Про іпотеку», суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі; Філії-головного управління по м. Києву та Київської області ТВБВ № 10026/0104 АТ Ощадбанк», третя особа; Приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони на нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.