Ухвала

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «МГЗК» про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, посилаючись на те, що вона працювала у ПАТ «МГЗК» на посаді апаратника-гідрометалурга в ОПКХО. З 01 лютого 2011 року ОПКХО ПАТ «МГЗК» знаходиться у вимушеному простої, заробітна плата провадиться у розмірі 2/3 тарифної ставки. 08 липня 2012 року вона отримала лист від начальника ОПКХО про необхідність з'явитись до цеху для ознайомлення з наказом № 846 про роботу в липні 2012 року, але, ознайомившись з даним наказом, відмовилася виходити на роботу. 27 липня 2012 року вона ознайомилася з наказом № 999, але вказала, що з ним не згодна. Весь цей час вона отримувала 2/3 тарифного окладу, однак заробітну плату за грудень 2012 року та за березень 2013 року вона не отримала, оскільки за цей час у неї стоять прогули і заробітна плата не нараховувалась. 31 травня 2013 року її звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним, просила поновити її на посаді апаратника-гідрометалурга в ПАТ «МГЗК», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн, ненараховану заробітну плату за грудень 2012 року та за березень 2013 року, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позові, зазначав, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко