Справа № 573/240/15-ц
Номер провадження 2/573/95/15
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, 3-тя особа: ОСОБА_2 про зміну черговості одерження права на спадкування та надання права спадкоємцю другої черги за законом право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради про зміну черговості одержання права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що його батьками були нині покійні ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_4, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка (пай) площею 4,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041823. Право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 по ? частці земельного паю отримали діти спадкодавця: ОСОБА_1, позивач у справі, та ОСОБА_5 13 грудня 2013 року ОСОБА_1 оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна після смерті батька ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку спадкового майна не видано, про що в Державному акті та свідоцтві про право на спадщину внесені відповідні записи. Сестра позивача ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви до Державної нотаріальної контори, але оформити право власності на частину спадкового майна не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина на ? частку земельної ділянки (паю) площею 4,87 га, яку ОСОБА_5 не встигла оформити після смерті батька ОСОБА_3 Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_2, який на спадщину не претендує, але відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що вчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на викладене, а також на те, що ОСОБА_2 відмовляється від оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_5, позивач просить змінити черговість одерження права на спадкування та надати йому право, як спадкоємцю другої черги за законом, право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, його представник за довіреністю ОСОБА_6 позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що не заперечує проти позову, просить розглянути справу без участі їх представника.

Третя особа - ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 04 березня 2015 року суд відмовив у прийнятті визнання Павлівською сільською радою Білопільського району Сумської області позову ОСОБА_1 про зміну черговості одердання права на спадкування.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_6, 3-тю особу ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 та нині покійної ОСОБА_5 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивача ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 37).

Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041823, виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20 березня 2002 року № 91, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 593, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,87 га, яка складається з 4,3091 га ріллі та 0,5643 га кормових угідь (а.с. 11).

Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1519, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: ? частки земельної ділянки площею 0,5643 га (сіножаті) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041823, виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 593, є його син ОСОБА_1, тобто позивач у справі (а.с. 12).

Зокрема, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14560033 від 13 грудня 2013 року власником нерухомого майна, а саме: ? частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5643 га (сіножаті), що розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, є ОСОБА_1 (а.с. 14).

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1517 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: ? частки земельної ділянки площею 4,3091 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041823, виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 593, є позивач у справі ОСОБА_1 (а.с. 15-16, 17).

Також судом встановлено, що 03 червня 2003 року ОСОБА_5, доньці покійного ОСОБА_3, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, що залишились після смерті ОСОБА_3 (а.с. 34, 35).

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на грошові вклади, в тому числі фактично прийняла спадщину і на ? частку земельної ділянки, що належала батьку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041823, але не встигла її переоформити у відповідності до земельного законодавства, чинного на той час.

При зверненні 13 грудня 2013 року ОСОБА_1 до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, йому було видане свідоцтво лише на ? частку вище зазначеної земельної ділянки та зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на ? частку спадкового майна ще не видано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.10).

Після смерті останньої відкрилась спадщина на ? частку земельної ділянки (паю) площею 4,87 га, яку ОСОБА_5 не встигла оформити після смерті батька ОСОБА_3

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_2, 3-тя особа у справі.

Із наданої копії спадкової справи № 92/2011, яка надійшла з третьої Сумської державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкова справа відносно ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року заводилась 24 березня 2011 року за претензією ПАТ КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Сумського регіонального управління «Слобожанщина» до спадкоємців майна боржника (а.с. 26-32).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на чає відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином законодавець визначив, що для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час смерті постійно проживав зі спадкодавцем, не потрібно звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину автоматично.

Як вбачається із наданої копії спадкової справи № 92/2011, яка надійшла з третьої Сумської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 з 1991 року і по день своєї смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1. Разом зі спадкодавем ОСОБА_5 за вказаною адресою також зареєстрований її син ОСОБА_2 ( а.с. 29).

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

З заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надав суду будь-які докази на підтвердження того, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу своїй сестрі ОСОБА_5, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, оскільки саме наявність вказаних обставин дає можливість одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, в даному випадку зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, а тому суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Таким чином ОСОБА_1 у задоволенні позову до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, 3-тя особа: ОСОБА_2 про надання права, як спадкоємцю другої черги за законом право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги необхідно відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1259, 1261, 1262, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 57-64, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про надання права як спадкоємцю другої черги за законом право на спадкування разом із спадкоємцем першої чергивідмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя