Справа № 477/2384/15-ц
Провадження № 2/477/1088/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі Торжинській Т.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення, скасування реєстрації, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить виселити відповідача - її сина ОСОБА_4 із належного їй житлового будинку № 116 по вул. Миру в с. Котлярове Жовтневого району Миколаївської області, стягнути з нього матеріальні збитки в сумі 30 тис. грн. та моральну шкоду 10 тис. грн.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є власником вищевказаного житлового будинку, у якому проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 Їх син відповідач ОСОБА_4 після розлучення із своєю дружиною також став проживати в їх будинку. Згодом відповідач став поводитись агресивно, наносить тілесні ушкодження їм та їх донці його сестрі ОСОБА_5 Вигнав її з чоловіком до літньої кухні, а сам залишився жити у будинку, де на власний розсуд розпоряджається їх майном. Зруйнував піч, позбавивши їх опалення, незаконно провів електропостачання, накинув дроти на електричну мережу, через що в їх будинку сталася пожежа. Вказує, що сумісне проживання із відповідачем неможливе. Через його дії вона позбавлена можливості користуватись належним їй житловим будинком, у звязку з чим просить про його виселення, та з урахуванням уточнених вимог, також просить скасувати реєстрацію відповідача за цією адресою.

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану пошкодженням її майна, а саме: руйнуванням печі, пошкодженням холодильника та викорчуванням плодових дерев, чим їй завдано матеріальну шкоду ну суму 30 тис. грн.

Також, у відшкодування моральної шкоди, спричиненої перешкодами відповідача їй проживати в своєму будинку, його протиправних дій з нанесення тілесних ушкоджень та пошкодженням її майна, погроз її життю та здоровю, просить стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене. Вказала, що відповідач поводиться до неї та її чоловіка агресивно, наніс тілесні ушкодження їх донці, погрожує фізичною розправою, через що ні донька ні інші родичі не навідуються до них, не мають можливості надавати їм допомоги по господарству, чого вона та її чоловік потребують як старі люди. Відповідач неодноразово виганяв їх з домоволодіння, погрожував розправою, через що вони викликали працівників міліції, але ніякого позитивного впливу це на їх сина не дало. Вказувала, що боїться залишатися на одинці із сином у дворі, до повернення чоловіка від його старої матері, вона постійно замикається у літній кухні, в якій вони з чоловіком змушені проживати, хоча та не пристосована для постійного проживання, особливо у зимній період. Такі дії відповідача завдають їй моральні страждання, стреси. Вона позбавлена спокою, у старості не може розраховувати на допомогу і підтримку від родичів через поводження відповідача.

Представник позивачки ОСОБА_2, який є її чоловіком, також пояснив, що їх син ОСОБА_4 тероризує всю сімю, провокує із ним бійки, образливо ставиться до матері та до нього. Також відповідач руйнує їх майно, потравив курей та бджіл, продав з території домоволодіння належний йому мотоцикл, а кошти залишив собі. Він із дружиною змушені проживати в літній кухні, при цьому дружина замикається в приміщенні кухні, коли залишається із сином у дворі наодинці.

Пояснення позивачки та її представника ОСОБА_2 підтвердила в судовому засіданні їх донька ОСОБА_5, яка допитана по справі у якості свідка. Остання пояснила, що часто приїздила до батьків, аби допомагати їм по господарству. В 2014 році її брав ОСОБА_4, який проживає в будинку батьків, побив її та з цього приводу вона зверталась до міліції, але в подальшому просила припинити кримінальне переслідування в надії налагодити сімейні стосунки із братом. Однак останній продовжує погрожувати їй фізичною розправою, в будинок батьків не пускає, через що вона та її діти, а їх онуки позбавлені можливості відвідувати бабуся з дідусем. Батьки щомісяця звертаються до неї з проханням викликати міліцію через агресивне поводження її брата, скаржаться на постійні образи з його боку.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив виселити відповідача з будинку ОСОБА_1, оскільки він створив неможливі умови для сумісного проживання. Також підтримав позовні вимоги про скасування реєстрації відповідача за цією адресою, стягнення на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 36), у звязку з чим суд допустив розгляд справи за його відсутності.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

В силу ст.ст. 3, 30, 47 Конституції України, положень Загальної декларації прав людини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 10 грудня 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9 ЖК України, практики Європейського Суду з прав людини та судів України - Людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст.ст. 71,72,109,116 ЖК України законодавець визначив, що позбавлення особи права на житло можливе лише у судовому порядку.

При цьому, слід враховувати те, що право на житло виникає у особи з моменту прийняття рішення про його виділення і припиняється лише з набранням чинності судовим рішенням про таке.

Відповідно до ст. 157 ЖК членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно частини першої ст. 116 ЖК, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Тому, для виселення за цією підставою необхідно встановити систематичність протиправних дій щодо неможливості для інших осіб проживання з ним в одній квартирі, будинку і безрезультатність застосування до правопорушника заходів попередження і громадського впливу. При цьому, неправомірна поведінка правопорушника повинна створювати об'єктивну, а не суб'єктивну неможливість спільного проживання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 116 по вул. Миру в с.Котлярове Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 28-29).

За даними Котляревської сільської ради, за цією адресою із позивачкою зареєстровані її чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5, та онуки (а.с. 23).

Згідно акту обстеження вищевказаного житлового будинку від 03 лютого 2015 року (а.с. 13), ОСОБА_4 мешкає у будинку, а його батьки - у літній кухні. Під час обстеження виявлено, що електричний провід до житлового будинку був самовільно накинутий на загальну лінію електропередач. Напередодні 02.02.2015 року в даному будинку виникла пожежа, про що також свідчать наявні згорілі речі, холодильник зі слідами пожежі та сильно закопченої веранди (а.с. 13).

Зі змісту акту обстеження від 05 жовтня 2015 року, також підтверджено, що ОСОБА_4 мешкає у будинку, а його батьки у літній кухні. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_6 без дозволу матері (самовільно) в будинку розвалив піч разом з духовкою та вентиляційними дверцятами (а.с. 9).

За копією висновку ДІМ Жовтневого РВ від 24 серпня 2015 року, 24 серпня 2015 року до Жовтневого РВ надійшла заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4, за їх місцем проживання, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, влаштував із ним сварку, висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а.с. 14-15).

Зі змісту висновку ДІМ Жовтневого РВ від 10.11.2014 року слідує, що до відділу міліції звернувся ОСОБА_7 з приводу незаконних дій його сина. В ході перевірки встановлено, що 07 листопада 2014 року ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, за місцем мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинив сімейну сварку, під час якої висловлювався в адресу батька нецензурною лайкою, намагався вигнати із дому, при цьому погрожував фізичною розправою (а.с. 16).

Пояснення ОСОБА_5 щодо її побиття братом підтверджуються змістом висновку дільничного інспектора Жовтневого РВ від 22.03.2014 року та даними виписного епікризу (а.с. 17-18) .

Згідно постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 червня 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за т. 173-2 ч. 1 КУпАП, який 12 травня 2014 року у стані алкогольного спяніння за місцем мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив сварку із батьком, погрожував йому фізичною розправою.

Постановою Жовтневого районного суду від 04 серпня 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння аналогічного правопорушення відносно матері.

З аналогічних підстав, а саме: скоєння насильства в сімї відносно своїх батьків, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності також 11 грудня 2014 року та 02 жовтня 2015 року.

За вище наведеного вбачається, що відповідач позбавляє позивачку права користування належним їй житловим будинком, вигнав батьків з приміщення будинку, через що вони вимушені проживати у літній кухні. Псує її майно. Провокує сварки, ображає батьків, систематично скоює щодо них насилля психологічного характеру, своїми діями перешкоджає відвідування батьків їх родичами, а прийняті неодноразові заходи впливу щодо нього результатів не дали та ОСОБА_4 неоднократно притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а тому відповідно до положень ст. 391 ЦК України, ст.ст. 116, 150, 155, 157 ЖК України вимоги про виселення останнього є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо вимог про скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, то останні не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. А з прийняттям рішення про виселення та набранням ним законної сили, відповідач позбавляється права користування вищевказаним житловим будинком.

Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, то згідно ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною третьою ст. 23 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При зазначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вище наведені обставини свідчать, що внаслідок порушення відповідачем прав позивачки, як власника спірного будинку, систематичного порушення відповідачем правил співжиття і неможливе для інших спільне з ним проживання, що позивачка боїться залишатися із відповідачем наодинці, та з огляду на досліджені письмові докази вказані остереження є обєктивними, суд дійшов висновку, що позивачці була заподіяна моральна шкода та заявлений нею розмір, з урахуванням тривалості цих моральних переживань, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позову про стягнення із відповідача 30 тис. грн. матеріальної шкоди на відновлення пошкодженого майна, то суду не надано доказів на підтвердження їх вартості, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належним їй житловим будинком № 116, розташованим за адресою: Миколаївська область Жовтневий район, с.Котлярове, вул. Миру Жовтневого району Миколаївської області, шляхом виселення з нього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди в сумі 10 (десять тисяч) грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації відповідача ОСОБА_4 за адресою: с. Котлярове, вул. Миру, 116 Жовтневого району Миколаївської області та стягнення матеріальної шкоди в сумі 30 тис. грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1705 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд, а учасником справи, що не був присутнім при його проголошенні в той самий строк з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2015 року.

Суддя Л.М. Семенова