справа №489/9747/14-ц
номер провадження 2/489/1916/15
рішення Іменем україни

03 серпня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У грудні 2014 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в сумі 9509,07 грн.

У обґрунтування вимог вказав, що 03.12.2006 між сторонами у формі письмової заяви укладено договір № б/н, відповідно до якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 36,00 відсотків річних за користування кредитними коштами.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2012 з відповідача стягнута заборгованість в сумі 10441,27 грн., яка складається із 6788,90 грн. заборгованості по кредиту, 3152,37 грн. процентів та 500,00 грн. штрафу (фінансова складова).

З урахуванням цього рішення банком проведено перерахунок заборгованості та змінено пріоритетність її погашення, зокрема, в першу чергу в повному обсязі погашено тіло кредиту, заборгованість по якому станом на 24.12.2012 відсутня.

У звязку із цим, станом на 25.06.2015 заборгованість відповідача становить 9509,07 грн., з яких 9047,66 грн. заборгованості по процентам та 461,41 грн. штрафу (процентна складова).

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на повне погашення присудженої рішенням заборгованості.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 03.12.2006 між сторонами у формі письмової заяви укладено договір б/н відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту під три процента на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зміну ліміту кредитування відповідача представник позивача роздруківкою з електронної програми.

Із доданих до позову письмових доказів вбачається, що через неналежне виконання ОСОБА_2 грошових зобовязань в серпні 2011 року ПриватБанк уже звертався до суду про стягнення з неї заборгованості по кредитному договору.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2012 по справі № 2-3310/11 вимоги ПриватБанку задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 10441,27 грн. заборгованість, яка складалася із 6788,90 грн. заборгованості по кредиту, 3152,37 грн. процентів та 500,00 грн. штрафу (фіксована складова). У стягненні 7281,28 грн. процентів та 861,13 грн. штрафу (процентна складова) відмовлено.

Як пояснила представник позивача та підтвердила випискою з рахунку позичальника, присуджену судом заборгованість відповідач погашала частинами та не в повному обсязі, тому за користування кредитними коштами банк нарахував проценти, які станом на 25.06.2015 складають 9047,66 грн., та 461,41 грн. штрафу (процентна складова).

Відповідач з вимогами не погодилася, так як вважає, що повністю погасила заборгованість згідно рішення суду, а тому відсутні підстави для стягнення процентів та штрафу.

Між тим, з доводами відповідача суд не погоджується, а також не в повній мірі погоджується з розрахунком заборгованості позивача.

Як встановлено судом, рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.02.2012 відмовлено банку в стягненні з відповідача 7281,28 грн. заборгованості по процентам.

Рішення місцевого суду, в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили, а відтак, відповідно статті 14 ЦПК України, є обовязковим для всіх фізичних та юридичних осіб, в т.ч. службових та посадових осіб.

Крім того, встановлені ним обставини, не підлягають повторному доведенню при вирішенні даного спору (частина третя статті 61 ЦПК України).

Із доданого до уточненого позову розрахунку видно, що розрахунок процентів позивачем зроблено за весь період заборгованості, включаючи період, який ввійшов в розрахунок заборгованості при зверненні до суду в серпні 2011 року, що є помилковим.

У судовому засіданні відповідач для огляду надала СМС повідомлення ПриватБанку, яке надійшло на її мобільний телефон 30.07.2015, з якого вбачається, що банком відкоригована заборгованість на 7281,28 грн.

Оскільки, належних і допустимих доказів корегування заборгованості представник позивача не надала то суд виходить з власного розрахунку.

У звязку з цим, за розрахунком суду станом на 25.06.2015 заборгованість по процентам, з урахуванням процентів в задоволенні яких відмовлено рішенням суду від 13.02.2012, складає 1766,38 грн. (9047,66 7281,28).

Доводи відповідача на повне погашення присудженої рішенням суду заборгованості, що виключає нарахування процентів, суд вважає помилковими.

Так, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями частини другої статті 653 ЦК України зобов'язання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частини першої статті 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 6.5 Умов і Правил надання банківських послуг, на застосування яких відповідач надала свою згоду в заяві на отримання кредиту, передбачено, що до обовязків Клієнта входить погашення заборгованості по кредиту, процентам за його використання, по перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачені договором.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України).

Таким чином, проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань.

Як вбачається із рішенням суду від 13.02.2012 з відповідача стягнута заборгованість, яка утворилася станом на 31.05.2011.

Погашення вказаної заборгованості відповідач здійснила частинами, про що вказала в письмових запереченнях та підтвердила квитанціями про сплату боргу.

За таких обставин, вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в сумі 1766,38 грн.

Твердження відповідача про нарахування процентів за підвищеною ставкою (72 проценти річних замість 36), що не відповідає умовам договору, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються умовами підпункту 5.5.1 пункту 5.5 розділу ІІ Умов і Правил надання банківських послуг.

Вимога про стягнення штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягає з таких підстав.

Штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу наведеної норми, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Пунктом 8.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення термінів платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання

Так як позов задоволено частково, на підставі статті 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам (18,57%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 45,23 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іден.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.12.2006 № б/н, яка складається із процентів в розмірі 1766,38 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят шість грн. 38 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (іден.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 45,23 грн. (сорок пять гривень 23 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 03.08.2015.