Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Булгаковій Т.С.,

за участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів,

В с т а н о в и в :

06.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 березня 2010 року позивач уклав з відповідачем угоду № 0316436, щодо надання відповідачем послуг, предметом яких є придбання автомобілю в системі придбання в групах. Вказаною угодою позивача було введено в оману, а тому він просить суд визнати її недійсною та стягнути з відповідача на його користь сплачені ним за цією угодою грошові кошти в сумі 129030 грн. 72 коп.

Позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, та від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, надав заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що 29 березня 2010 року позивач уклав з відповідачем угоду № 0316436, щодо надання відповідачем послуг, предметом яких є придбання автомобілю в системі придбання в групах.

За цією угодою позивач сплатив відповідачу грошові кошті на загальну суму 129030 грн. 72 коп.

Відпрвідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За положеннями ч.1 п.7, ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином вказаний закон встановив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької практики.

Судом встановлено, що вказаною угодою не передбачено строків отримання споживачем автомобіля, також вказаною угодою не передбачено строку, після якого угода припиняє свою дію. Крім того вказаною угодою не передбачено відповідальність продавця за невиконання угоди. Крім того, немає фіксованої ціни товару, а також джерела надходження товару. Таким чином вказана угода містить ознаки нечесної підприємницької практики.

Крім того відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок яких здійснювалась передача товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, то така діяльність відповідача є, на думку суду, реалізацією діяльності пірамідальної схеми.

Відтак укладений правочин між позивачем та відповідачем є недійсним (нікчемним) з моменту підписання та не потребує визнання його недійсним судом, оскільки здійснений з використанням нечесної підприємницької практики.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином відповідач повинен повернути позивачеві, безпідставно отримані за нікчемним правочином, грошові кошти в сумі 129030 грн. 72 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1290 грн. 30 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 11, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (р/р 700 в в філії «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_2», МФО 300465, на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 129030 грн. 72 коп. безпідставно отриманих коштів за нікчемним правочином.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (р/р 700 в в філії «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_2», МФО 300465, на користь держави 1290 грн. 30 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя