У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 4 вересня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (далі - АК «Індекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_9 отримав в кредит грошові кошти у сумі 43 000 дол. США зі сплатою 14,10 % річних та з кінцевим строком повернення до 3 лютого 2012 року. На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору, 4 вересня 2008 року між АК «Індекс-Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Крім того, 4 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, остання взяла на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед банком за зобов'язання ОСОБА_9

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер та з цього часу відкрилась спадщина на належне останньому майно. У квітні 2011 року позивач звернувся із письмовою вимогою до спадкоємців ОСОБА_9, проте жоден із спадкоємців, станом на 6 травня 2011 року з питань оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Позивач вважав, що ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги, проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляла відмову від неї, а тому відповідачка вважається такою, що спадщину прийняла. Враховуючи зазначене, позивач вважав, що ОСОБА_7, відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України, зобов'язана задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_9, в межах вартості майна, одержаного в спадщину, оскільки станом на 10 жовтня 2011 року заборгованість за кредитним договором становить 46 255,81 дол. США, що еквівалентно 368 783 грн 69 коп.

Посилаючись на зазначені обставин, позивач просив суд стягнути зі спадкоємців ОСОБА_9 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 255,81 дол. США, що еквівалентно 368 783 грн 69 коп.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2014 року, в задоволенні позову ПАТ «Креді Агріколь Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Креді Агріколь Банк» просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарги підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Креді Агріколь Банк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість за кредитним договором від 4 вересня 2008 року була стягнута на користь позивача із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 червня 2010 року, та на підставі зазначеного судового рішення відділом державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження по стягненню зазначеної заборгованості, а тому суд вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки позивач не позбавлений можливості захистити свої порушені права в порядку виконання судового рішення, відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак висновки судів не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що 4 вересня 2008 року між АК «Індекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_9 отримав в кредит грошові кошти у сумі 43 000 дол. США зі сплатою 14,10 % річних та з кінцевим строком повернення до 3 лютого 2012 року (а. с. 7-13).

На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору, 4 вересня 2008 року між АК «Індекс-Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а. с. 17-22).

Також, 4 вересня 2008 року між АК «Індекс-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, умовами якого передбачено, що відповідачка бере на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором (а. с. 24-25).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 червня 2010 року позов АК «Індекс-Банк» до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 4 вересня 2008 року в розмірі 379 881 грн 65 коп (а. с. 148).

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 лютого 2011 року (а. с. 26), рішення суду про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 кредитної заборгованості на користь банку залишилось не виконаним.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

На підставі ч. 1 ст. 608 цього Кодексу зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у моменті її смерті.

З аналізу вказаних статей вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року № 6 - 18 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Крім того, у абз. 4, 5 п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Таким чином на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Креді Агріколь Банк», суди вищезазначеного не врахували, не звернули уваги на те, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а тому судами не було встановлено наявність спадкоємців ОСОБА_9, які у разі прийняття спадщини, зобов'язані відповідно до вимоги ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна одержаного в спадщину. Також, судами не було встановлено чи було надано поручителем згоду забезпечувати виконання зобов'язання правонаступника позичальника, який прийняв спадщину.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1281 ЦК України).

Враховуючи вищезазначені положення норм матеріального закону, суди попередніх інстанцій належним чином не визначилися з характером спірних правовідносин, не встановили коло спадкоємців, обсяг та вартість спадкового майна, не звернули уваги на те, що заборгованість за кредитним договором банк просив стягнути саме з спадкоємців ОСОБА_9

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко