Справа № 465/1058/14 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/2742/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ПАТ «Кредобанк» - Кальмука Н.Б., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

10 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 07 липня 2011 року між ним та ПАТ «Кредобанк» в особі начальника відділення №39 у м. Львові ОСОБА_5 було укладено договір 2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг.

Відповідно до умов договору 2630/78/509620 банк відкрив йому вкладний рахунок НОМЕР_1 та поточний рахунок НОМЕР_2 у національній валюті на строк до 07 липня 2012 року.

У період з 07 липня 2011 року по 01 серпня 2011 року на рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були внесені грошові кошти в сумі 842 300 гривень.

03 лютого 2012 року він звернувся до ПАТ «Кредобанк» із заявою про закриття усіх депозитних рахунків, які були відкриті у відділенні №39 ПАТ «Кредобанк» на його ім'я та повернення грошових коштів.

У відповідь на дану заяву йому було повідомлено, що поточні та депозитні рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, на які вносилися грошові кошти в сумі 842300 гривень, були закриті 01 та 02 серпня 2011 року.

Позивач зазначав, що він не писав заяв 01 та 02 серпня 2011 року про закриття своїх рахунків у банку та зняття коштів, гроші були зняті без його відома та згоди.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.16, 625, 1058-1060 ЦК України просив:

стягнути з ПАТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 997 100,51 гривень, із них: сума основного боргу в розмірі 842300 грн., 6% річних (процентів) у розмірі 96533,67 грн., 3% річних у розмірі 48266,84 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Розірвати договір 2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг фізичним особам від 07 липня 2011 року (а.с.1-5).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Кредобанк" на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 997100,51 грн. (842300 грн. - основного боргу; 96533,67 грн. - 6 % річних (проценти); 48266,84 грн. - 3% річних; 10 000 грн. моральна шкода.

Стягнуто з "Кредобанк" судові витрати на користь держави в сумі 9971 грн.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року розірвано договір про надання комплексних банківських послуг фізичним особам № 2630/78/509620 від 07.07.2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ "Кредобанк".

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ "Кредобанк".

В апеляційній скарзі посилається на те, що договір №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 року не підписувався ОСОБА_3, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Після початку розгляду справи по суті, позивач шляхом додаткових пояснень змінив підставу позову і просив стягнути з відповідача грошові суми на підставі ст.1172 ЦК України.

Також установлено, що грошові кошти на рахунки ОСОБА_3 вносилися не ОСОБА_3, а третіми особами. Суд не встановив даних осіб, не допитав їх як свідків, а також не допитав в якості свідка ОСОБА_5.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_5, суд першої інстанції не зазначив в якій частині рішення стосується ОСОБА_5, як і не зазначив про відмову в позові до ОСОБА_5

Суд безпідставно послався одночасно на положення статей 1058-1060 ЦК України (відповідальність за порушення договірних зобов'язань) та положення статті 1172 ЦК України (відповідальність, яка застосовується у деліктних правовідносинах).

На думку апелянта, поки не буде розслідувано злочин (обставини зняття грошових коштів із рахунків які відкриті на ім'я ОСОБА_3.), не можна ставити питання про стягнення коштів з банку, оскільки невідомо хто вчинив злочин.

Оскільки встановлено, що договір №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 року не укладався із ОСОБА_3, не можна говорити, що він розірваний.

Суд безпідставно стягнув моральну шкоду з відповідача та неправильно вирішив питання судових витрат.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Кредобанк» - Кальмука Н.Б. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року зміні частково на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Судом та матеріалами справи установлено, що 07 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк» в особі начальника відділення №39 у м. Львові ОСОБА_5 було укладено договір 2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг (надалі Договір) відповідно до умов якого банк відкрив йому вкладний рахунок НОМЕР_1 та поточний рахунок НОМЕР_2 у національній валюті на строк до 07 липня 2012 року.

Відповідно до п.6 «Договору» розмір процентів, які нараховуються на суму Вкладу, становить 6% річних (а.с.6).

У період з 07 липня 2011 року по 01 серпня 2011 року на рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були внесені грошові кошти в сумі 842 300 гривень (а.с.37-40, 52).

03 лютого 2012 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Кредобанк» із заявою про закриття усіх рахунків, які були відкриті у відділенні №39 ПАТ «Кредобанк» на його ім'я та повернення грошових коштів.

У відповідь на його заяву керівництво Львівського відділення ЦФ ПАТ «Кредобанк» листом від 12 березня 2012 року повідомило, що поточні та депозитні рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, на які вносилися грошові кошти в сумі 842300 гривень, були закриті 01 та 02 серпня 2011 року (а.с.11).

За заявою ОСОБА_3 прокуратурою Личаківського району м. Львова було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за фактом службової недбалості службових осіб відділення №39 у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк», яка у подальшому для організації проведення досудового слідства була скерована у Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

В межах розслідування зазначеної кримінальної справи було проведено ряд почеркознавчих експертиз.

Згідно висновку експерта №729 від 18 липня 2012 року підписи від імені ОСОБА_3 у заявах на видачу готівки від 07,12, 28, 29 липня 2011 року та 01 серпня 2011 року за договором 2630/78/509620 від імені ОСОБА_3 виконані не ним, а ОСОБА_5, який на той час обіймав посаду виконуючого обов'язки начальника відділення №39 у м. Львові центральної філії ПАТ «Кредобанк».

Також експертизою установлено, що у заявах від 01 серпня 2011 року на дострокове розірвання Договору банківського вкладу №2630/78/509620 та закриття усіх поточних рахунків, підпис від імені ОСОБА_3 виконаний ОСОБА_5 (а.с.41-51).

Згідно висновку експерта №6/768 від 25 грудня 2014 року підписи від імені ОСОБА_5 в графі «начальник відділення №39 ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_5 в договорі №2630/78/510563 про надання комплексних банківських послуг від 11 липня 2011 року (в іноземній валюті) та договорі №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 року (в національній валюті) виконані ОСОБА_5

Підписи від імені ОСОБА_3 у полі «реквізити та підписи сторони» «клієнт» в договорі №2630/78/510563 про надання комплексних банківських послуг від 11 липня 2011 року (в іноземній валюті) та договорі №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 року (в національній валюті) виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Встановити чи виконані дані підписи ОСОБА_5 чи іншою особою - не виявилось можливим по причинах, викладених в дослідницькій частині (а.с.130-136).

Згідно висновку експерта №035 від 22 січня 2015 року підписи у платіжних дорученнях: №17290248 від 07 липня 2011р. (внесення на рахунок ОСОБА_3 220 000 грн.), №17708655 від 12 липня 2011 р. (внесення на рахунок ОСОБА_3 159 700 грн.), №17715305 від 12 липня 2011 року (внесення на рахунок ОСОБА_3 158 650 грн.) а також у заявах на переказ готівки: № 19189946 від 28 липня 2011 року (внесення на рахунок ОСОБА_3 240 000 грн.), №19540052 від 29 липня 2011 року (внесення на рахунок ОСОБА_3 17 000 грн.), № 19614533 від 01 серпня 2011 року (внесення на рахунок ОСОБА_3 47 000 грн.) виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Таким чином, висновками зазначених експертиз установлено, що договір банківського вкладу №2630/78/509620 від 07 липня 2011 року від імені ОСОБА_3 підписано іншою особою, частину коштів на рахунки ОСОБА_3 період з 07 липня 2011 року по 01 серпня 2011 року вносилися не ним особисто, а іншими особами, заяви на видачу готівки (у період з 07 липня 2011року по 01 серпня 2011 року) та заяви на закриття рахунків ОСОБА_3 підписувалися працівником ПАТ «Кредобанк» - ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором .

Згідно із ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту.

Виходячи із положень ст.1059 ЦК України, п.1.4 Положення письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до п.2.1. «Положення» грошові кошти в національній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином, положення ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068, п.2.1. «Положення» - відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Як зазначено у ст.1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Кошти помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що виконання підпису на договорі банківського вкладу №2630/78/509620 від 07 липня 2011 року від імені ОСОБА_3 іншою особою, та внесення на його рахунки коштів у період з 07 липня 2011 року по 01 серпня 2011 року іншими особами, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності підтверджуючих документів про внесення грошових коштів у відповідні платіжні системи.

Відповідач - ПАТ «Кредобанк» не заперечує того, що грошові кошти в сумі 842 300 гривень були внесені та обліковані у платіжній системі банку згідно договору банківського вкладу №2630/78/509620 від 07 липня 2011, і зняті, відповідно, 01 та 02 серпня 2011 року.

Відтак, суд першої інстанції з урахуванням положень умов п.6 договору банківського вкладу №2630/78/509620 від 07 липня 2011, яким передбачено, що розмір процентів, які нараховуються на суму банківського вкладу становить 6%, разом із основною сумою боргу - 842300 гривень, обґрунтовано стягнув з ПАТ «Кредобанк» 96533,67 гривень процентів, та на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми, що становить 48 266,84 гривень.

Доводи апеляційної скарги в цій частині рішення суду не спростовують.

У той же час, ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував, що ст.23 ЦК України визначає загальні положення про можливість відшкодування моральної шкоди при наявності вини відповідача, а ст. 1167 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у позадоговірних (деліктних) правовідносинах.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 (в національній валюті) не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, як і не передбачено таке відшкодування законодавством щодо банківської діяльності.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи позов суд першої інстанції стягнув з ПАТ «Кредобанк» 9971 грн. судових витрат.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи те, що позивачем було заявлено як майнові вимоги (стягнення 997100,51 грн.) так і не майнові (розірвання договору), максимальний розмір судового збору міг складати 3654 гривень (з вимог майнового характеру) та 243,6 грн. (з вимог немайнового характеру), що разом складає 3897,6 гривень, а не 9971 гривень, як визначив суд першої інстанції.

Тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Також доповненню підлягає резолютивна частина суду першої інстанції в частині вимог позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_5

Оскільки всі заборговані суми згідно договору №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011 вирішено стягувати із ПАТ «Кредобанк», то відповідно слід відмовити у стягненні таких сум із залученого судом в якості співвідповідача ОСОБА_5

Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення помилково послався одночасно на положення статей 1058-1060 ЦК України (відповідальність за порушення договірних зобов'язань) та положення статті 1172 ЦК України (відповідальність яка застосовується у деліктних правовідносинах).

Колегія суддів не погоджується із такими мотивами суду, оскільки на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в порядку, встановленого в договорі №2630/78/509620 про надання комплексних банківських послуг від 07 липня 2011, з урахуванням положень ст.625 ЦК України.

Вказані обставини не впливають на законність рішення суду в цілому. Крім того, первинно (позовна заява на а.с.1-5) позивач посилався саме на положення ст.1060 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, та зміні рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_3 10000 гривень моральної шкоди скасувати, в частині розподілу судових витрат змінити та в цій частині ухвалити нове рішення.

У вимогах ОСОБА_3 до ПАТ «Кредобанк» про стягнення 10 000 гривень моральної шкоди - відмовити.

У задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Кредобанк» 3897 гривень 60 копійок судових витрат в дохід держави.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.