Справа №477/2310/14-ц 17.11.2015 17.11.2015 17.11.2015
Провадження №22-ц/784/2837/15
Справа № 477/2310/14-ц Головуючий першої інстанції: Саукова А.А.
Провадження № 22-ц/784/2837/15 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Гавор В.Б.,

за участю представника позивача Саньоцького І.Б., представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2015 року, постановлену за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив в рахунок заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитловий об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

04 березня 2015 року від відповідача надійшла до суду зустрічна позовна заява про визнання договору іпотеки недійсним, яка ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2015 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, а зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вказував, що 21 вересня 2015 року вони з'явились до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в якому за дорученням Жовтневого районного суду Миколаївської області забезпечувалась їх участь у судових засіданнях по даній справі в режимі відоеконференцій, проте Тернопільський міськрайонний суд доручення щодо даного судового засідання не отримував. Посилаючись на викладене та порушення норм процесуального права, апелянт просив скасувати дану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В письмових запереченнях проти апеляційної скарги ОСОБА_4 просив її відхилити та зазначав про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд виходив з того, що належним чином повідомлений позивач не з'явився в судові засідання 26 серпня 2015р. та 21 вересня 2015р., заяви про розгляд справи у відсутність представника позивача або про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не надходило.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання у справі проводились в режимі відеоконференції. Так, ухвалами суду від 25 грудня 2014 року та 23 березня 2015 року (а.с. 79, 103) були задоволені клопотаннями ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в зв'язку з чим Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області було доручено забезпечення проведення відоеконференцій (а.с. 79, 103). 6 травня 2015 року судове засідання також відбувалось в режимі відеоконференції, хоча відповідної ухвали судом не було постановлено. Ухвалою суду від 6 травня 2015 року за власною ініціативою було постановлено про проведення призначеного на 9 липня 2015 року судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 134). Судове засідання 20 липня 2015 року також відбувалось в режимі відеоконференції хоча відповідної ухвали судом не було постановлено. В зазначене судове засідання з'явився тільки представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», від представника відповідача надійшла заява із клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с. 151), в зв'язку з чим була оголошена перерва до 26 серпня 2015 року. З технічного запису судового засідання 20 липня 2015 року вбачається, що судом було погоджено проведення призначеного на 26 серпня 2015 року судового засідання в режимі відеоконференції, проте без постановлення відповідної ухвали. В судове засідання на вищевказану дату сторони не з'явились, направили на адресу суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 157,158), у зв'язку з чим, в судовому засіданні продовжено перерву до 21 вересня 2015 року, про що направлені відповідні повідомлення сторонам, які отримані останніми.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими.

Частина 4 статті 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками. Згідно з положеннями пункту 9 частини 1 статті 75 ЦПК в судовій повістці повинно бути зазначено роз'яснення наслідків неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається, у тому числі, про залишення заяви без розгляду.

З огляду на викладене, не можна вважати належним повідомленням особи про судове засідання повісткою, яка не відповідає вимогам ст. 75 ЦПК України.

Зі змісту направленого судом на адресу сторін листа про виклик в судове засідання, призначене на 21 вересня 2015 року, вбачається, що він не містить роз'яснень наслідків неявки позивача до суду (а.с. 167).

Таким чином, не повідомивши належним чином позивача про наслідки неявки в судове засідання, суд вчинив процесуальну дію, яку за законом вчиняти не мав права, оскільки за приписами ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишення судом заяви без розгляду можливо тільки у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином.

За таких обставин, в зв'язку з порушенням судом норм процесуального закону у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки заява представника відповідача суду першої інстанції про залишення зустрічного позову ОСОБА_4 без розгляду мотивована посиланнями на наявність підстав для залишення позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» без розгляду у зв'язку з повторною неявкою до суду (а.с. 213), та саме такі підстави подання заяви від імені ОСОБА_4 підтвердив його представник у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у повному обсязі, тобто, і в частині залишення без розгляду зустрічного позову.

Керуючись статтями 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2015 скасувати, а справу направити для розгляду до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді