Ухвала

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вирівський кар'єр» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року, за участю представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вирівський кар'єр» - Федунишин Христини Мирославівни,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вирівський кар'єр» (далі - ТОВ «Вирівський кар'єр») про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що наказом від 22 жовтня 2013 року його було незаконно звільнено з посади генерального директора, з попереднім відстороненням від роботи, оскільки загальні збори не приймали рішення про усунення його від виконання обов'язків генерального директора, не визначали дату його звільнення, наказ виданий неуповноваженою на це особою.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 02 червня 2011 року між сторонами було укладено трудовий контракт на час дії дозволу на працевлаштування в Україні позивача, призначеного на посаду генерального директора ТОВ «Вирівський кар'єр».

Наказом № 299 від 22 жовтня 2013 року, підписаним У. Штайнертом, позивача звільнено з посади генерального директора товариства з припиненням трудових відносин, з підстав п. 8.3 контракту (п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) з 30 листопада 2013 року. З дня видачі наказу та по день звільнення ОСОБА_1 усунутий від виконання обов'язків генерального директора із виплатою у повному розмірі заробітної плати за вказаний період.

Підставою звільнення позивача є рішення загальних зборів учасників ТОВ «Вирівський кар'єр» від 21 жовтня 2013 року та умови контракту від 02 червня 2011 року.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про відкликання з посади генерального директора з подальшим звільненням з 30 листопада 2013 року.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Отже, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту.

Згідно протоколу № 2013/10/21 загальних зборів учасників ТОВ «Вирівський кар'єр» від 21 жовтня 2013 року вбачається, що органом управління товариства вирішено питання про відкликання позивача з посади генерального директора та уповноважено У. Штайнерта на прийняття та підписання від імені товариства будь-яких документів, пов'язаних із припиненням трудових відносин між товариством та ОСОБА_1, зокрема угоди про припинення з ними трудових відносин (звільнення).

Відкликання - це процедура припинення повноважень виконавчого органу управління за рішенням вищого органу управління, це форма корпоративної відповідальності членів органів правління перед вищим органом, яка є підставою для припинення повноважень посадової особи, тобто звільнення.

Пунктом 8.3 укладеного 02 червня 2011 року між сторонами контракту передбачено, що товариство має право у будь-який час звільнити працівника без надання причин звільнення. У такому разі товариство повинно повідомити працівника за один місяць до звільнення. Крім того, товариство має право в будь-який час відсторонити працівника від виконання своїх обов'язків.

Таким чином, установивши, що позивач міг бути звільнений лише в листопаді 2013 року, після спливу місячного терміну з часу повідомлення про майбутнє звільнення, що було дотримано відповідачем, суди дійшли вірного по суті й обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог трудового законодавства та умов трудового контракту, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При вирішенні спору судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки висновки суду про відмову в задоволення вимог ОСОБА_1 зроблені вірно.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко