Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1856/15 Головуючий у 1 інстанції: Скляр С.Ю.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Осоцького І.І.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 09 серпня 2010 року ОСОБА_3С отримав кредит в розмірі 14900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

При укладанні договору сторони керувались частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних, формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість 29842 грн. 09 коп., яка складається з: 12753 гри. 90 коп. - суми заборгованості за кредитом, 12788 грн. 01 коп. - суми заборгованості по процентам за користування кредитом, 2402 грн. 94 коп. - суми заборгованості з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 1397 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 29842 грн. 09 коп. та судовий збір в сумі 298 грн. 42 коп..

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 27319 гривень 01 копійки, з яких 12753 гривні 90 копійок - сума заборгованості за кредитом, 12788 гривень 01 копійка - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 1777 гривень 10 копійок - сума неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму понесених судових витрат в розмірі 273 гривень 19 копійок.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення комісії суд виходив з того, що зазначена вимога не доведена, позаяк її нарахування не обґрунтовано відповідними доказами.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В матеріалах справи містяться заява позичальника, за якою він згоден з умовами кредитування, ознайомлений як з правилами надання банківських послуг так і тарифами банку.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна" передбачена сплата як комісії так і пені на несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідач не заперечував проти умов договору, не спростував надані позивачем розрахунки. У наданих позивачем розрахунках зазначено у які періоди часу та у яких розмірах була нарахована сплата пені та комісії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Зокрема, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі.

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей ніж ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Судом встановлено, що 9 серпня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір який базувався на заяві позичальника та Умовах надання банківських послуг, що передбачають сплату комісії.

Договір не був визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 14 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Під час укладення кредитного договору позичальник був ознайомлений з усіма його умовами, які передбачали, зокрема, сплату пені, комісії тощо та погодився з ними.

Таким чином, на момент укладення кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову щодо стягнення нарахованої комісії.

В іншій частині судове рішення не оскаржене.

Вимоги щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги підлягають стягненню відповідно до положень ст. 88 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року у цій справі скасувати у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення комісії та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по сплаті комісії у розмірі 2402 гр. 94 коп. (дві тисячі чотириста дві гр. 94 коп)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 149 гр. 22 коп.

В іншій частині рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: