УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної державної адміністрації про визнання договору укладеним та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 звернулась до Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної державної адміністрації із заявою від 30 травня 2011 року, в якій просила укласти договір найму квартири і на підставі укладеного договору провести ремонт квартири за рахунок відповідача. Разом із заявою вони направили протокол розбіжностей до договору від 10 травня 2011 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який був раніше направлений підприємством.

Відповідачем не було направлено будь-яких заперечень щодо запропонованих ними розбіжностей, викладених у заяві від 30 травня 2011 року, а тому просили визнати укладеним договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 10 травня 2011 року з протокольно доданими до нього розбіжностями від 30 травня 2011 року або зобов'язати відповідача укласти договір найму квартири на умовах позивачки.

Посилаючись на прийняття пропозиції відповідачем згідно протоколу розбіжностей від 30 травня 2011 року, позивачі зазначили, що вони за свої кошти здійснили ремонт квартири АДРЕСА_1, а тому просили стягнути з відповідача понесені витрати в сумі 50 662 грн 90 коп., вважаючи, що вказані збитки мають бути компенсовані за рахунок власника житла, тобто відповідача по справі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року, оскільки вони законні та обґрунтовані, так як у випадку задоволення позову не буде дотримано передбачених ст. 203 ЦК України загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення сторін, а тому вимоги позивачів про визнання укладеним договору за умовами, викладеними у протоколі розбіжностей, та про зобов'язання відповідача укласти такий договір найму квартири не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня