Справа №751/8608/15-ц
Провадження №6/751/2238/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Шутий А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13.01.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малого приватного підприємства «Лідія», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ПАТ „Альфа-Банк звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13 січня 2015 року по справі № 4564-2/1159/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малого приватного підприємства «Лідія», ОСОБА_3 на користь ПАТ „Альфа-Банк 258507,58 грн. заборгованості за кредитним договором, 400 грн. 00 коп. витрат по сплаті третейського збору та з ОСОБА_2 пені за договором поруки 1292,54 грн., з Малого приватного підприємства «Лідія» в розмірі 198,13 грн., з ОСОБА_3 в розмірі 1292,54 грн. При цьому ПАТ Альфа-Банк вказує, що справа № 4564-2/1159/14 розглянута з дотриманням вимог Закону України Про третейські суди і рішення набрало законної сили.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, наявне клопотання про розгляд заяви без участі представника ПАТ "Альфа-Банк".

Учасники третейського розгляду в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, згідно ст. 74 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 389-9 ЦПК України, суд ухвалив заяву розглянути у відсутність сторін, що не з'явилися, оскільки неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали даної справи, матеріали справи третейського суду № 4564-2/1159/14, суд дійшов висновку, що заява ПАТ «Альфа-Банк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-банк», та ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду № SMERS00455, відповідно до якої сторони домовились, що кредитор може відкрити клієнту кредитну лінію т/або акредитив та/або надати гарантію, та/або овердрафт, та/або транш. Сторони домовились, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах цієї Угоди не повинна перевищувати 1500000,00 доларів США (а.с. 12).

21 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-банк та ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № SME0006956, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 100000,00 доларів США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Позичальник зобовязувався повернути отримані кошти і сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 13-14).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором між ЗАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_3, МПП «Лідія» та ОСОБА_2 укладено відповідно договори поруки № SMERS00455/12 від 29 червня 2010 року, № SMERS00455/3 від 21 грудня 2007 року та №SMERS00455/2 від 27 грудня 2007 року (а.с. 15, 16, 17). Згідно даних договорів поручителі взяли на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, які виникають з кредитного договору від 21 грудня 2007 року.

У відповідності до п. 6.2 договору про надання траншу від 21 грудня 2007 року та п. 4.4 договорів поруки судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою постійно діючого третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Сторони домовились, що якщо одна із сторін письмово не наполягатиме на іншому, то розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику сторін.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13 січня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малого приватного підприємства «Лідія», ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість, яка складається з: за кредитом 189035,67 грн., по відсотках 9866,23 грн., по пені 59605,68 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки 1292,54 грн., з Малого приватного підприємства «Лідія» в розмірі 198,13 грн., з ОСОБА_3 в розмірі 1292,54 грн. Стягнуто солідарно з відповідачів витрати на сплату третейського збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України та ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеними резидентами рамковою угодою та договором траншу була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а отже відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України, п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди» у видачі виконавчого листа слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 212-215, 293, 389-8 - 389-11 ЦПК України, ст.1, 2, 6, п.2 ч.6 ст.56 Закону України Про третейські суди,

Ухвалив:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13.01.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малого приватного підприємства «Лідія», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Справу №4564-2/1159/14 повернути до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів.

Суддя Ю. К. Овсієнко