КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5487/15-ц
Провадження № 2/552/2198/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2015 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, мотивуючи свій позов тим, що з 14.09.2012 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження. З липня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Син проживає з нею і перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у кардіолога з самого народження та була прооперована 24.04.2014 року, потребує частого застосування коштовних препаратів для покращення роботи серця. Дитина відвідує дитячий садочок, харчування в місяць коштує 294 гривень, речі, взуття, канцелярське приладдя, іграшки також не з дешевих. Відповідач будь-якої участі в вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його та її утримання в добровільному порядку не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечувати сина, а також виконувати всі інші обов»язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини. Отримує заробітну плату у розмірі 1 900 грн., що явно недостатньо для того, щоб забезпечити себе та свою дитину. Була змушена перервати декретну відпустку з 01.07.2015 року. Це ставить її у дуже скрутне матеріальне становище та змушує звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів у судовому порядку. Інших дітей, окрім їхнього з ним спільного сина, а також непрацездатних батьків відповідач немає. Аліменти відповідач нікому не платить. Відповідач приховує від неї місце своєї роботи. При цьому знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та утримувати дитину та її до досягнення дитиною трьох років. Просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Плоске, Решетилівського району, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працює на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред»явлення позову і до досягнення повноліття сина. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Плоске, Решетилівського району, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працює на її користь аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 800 грн. щомісячно, з моменту пред»явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу на один місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом згоден частково. Не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини. Заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки у нього відсутні кошти для її утримання.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14.09.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що з липня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає, вихованням сина не займається, життям та здоров»ям сина не цікавиться.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів свої дитини.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивач підтримала свій позов в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на своє утримання в розмірі 800 грн. щомісячно.

Але суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити з наступних підстав.

Частиною 2 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не працює, постійного доходу не має, а, отже, позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дружини.

Частиною 1 статті 82 СК України визначено, що право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу.

Судом встановлено і дану обставину не заперечувала ОСОБА_1 в своїй позовній заяві до суду та в судовому засіданні, що з 01.07.2015 року вона працює та отримує заробітну плату в сумі 1 900 грн. (а.с.13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_1 необхідно відмовити за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с.Плоске, Решетилівського району, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працює на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко