Провадження № 2/537/1003/2015
Справа № 537/3064/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області за участі третіх осіб: ОСОБА_2, Служби у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука про скасування рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області за участі третьої особи - ОСОБА_2 про скасування рішення, згідно якого прохав суд скасувати рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 11.06.2015 року «Про надання суду висновку щодо доцільності виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька».

В обґрунтування позову вказав, що вказаним рішенням визнано доцільним виїзд за кордон на постійне місце проживання до держави Канада малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1. Комісія ухвалюючи таке рішення виходила з того, що місце проживання дитини було визначено за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.12.2014 року з матірю - ОСОБА_2 При цьому ухвалюючи дане рішення суду, комісія не врахувала положення ст.ст. 141, 150, 151, 154, ч. 2 ст. 157, ч. 1 ст. 160 СК України основними тезами яких є те, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини - виховання та розвитку дитини, права батьків по захисту дитини, право батьків на визначення місця проживання дитини, на особисте спілкування з дитиною.

Також, комісією були враховані усні запевнення ОСОБА_2 про те, що вона не чинитиме перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_1 із сином, що він матиме можливість спілкуватися із сином під час літніх канікул та через мережу Інтернет і засобами телефонного звязку. Проте, комісією не був врахований той факт, що літні канікули у школі продовжуються приблизно три місяці, а у разі працевлаштування ОСОБА_2 у Канаді, її відпустка буде складати приблизно один календарний місяць і не обовязково, що вона буде співпадати із літніми канікулами сина, також можуть виникнути які-небудь невідкладні особисті справи, що також може унеможливити їхній приїзд в Україну.

Крім того, комісією не було враховано той факт, що через деякий час після розлучення ОСОБА_2 вже чинила йому перешкоди у спілкуванні із малолітнім сином і лише після його звернення 20.08.2012 року із заявою про визначення порядку його спілкування із малолітнім сином, після втручання служби у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради, він отримав можливість спілкуватися із сином. Вважає, що у разі виїзду ОСОБА_2 у Канаду та відсутності контролю з боку служби у справах дітей, він буде фактично позбавлений можливості спілкуватися зі своїм сином та приймати активну участь у його вихованні.

Крім того, вважає, що комісією не було надано належної оцінки тому факту, що його син малолітній ОСОБА_3 заочно був зарахований до християнської академії Хавест Сіті, яка є приватною церковною школою, як учень дитячого садка на 2014-2015 навчальний роки. Він, як батько, дотримується позиції, що людина повинна сама обирати бути їй релігійною чи ні. І робити це вона повинна вже у свідомому віці, на підставі особистих знань і переконань, а тому категорично заперечує проти цього.

Крім того, комісія мала б більш критично віднестись до доводів ОСОБА_2 про те, що у її теперішнього чоловіка склалися теплі дружні стосунки із його сином малолітнім ОСОБА_3 Так, на його думку, для установлення теплих, сімейних стосунків необхідний час, якого для налагодження таких стосунків у сина та теперішнього чоловіка ОСОБА_2 не було, оскільки одразу після укладення шлюбу влітку 2014 року ОСОБА_4 повернувся у Канаду і подальше його спілкування як з дружиною, так і з її сином відбувалося через мережу Інтернет, що аж ніяк не можна вважати установленням теплих та дружніх стосунків. А тому невідомо, як він може себе повести з його малолітнім сином, коли під час їхнього спільного проживання може виникнути непорозуміння, що дає йому чергові обґрунтовані підстави заперечувати проти надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання у іншу країну його сина, та просити суд скасувати рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука.

Крім того, комісія поверхнево підійшла до вивчення тих обставин щодо розміру заробітної плати теперішнього чоловіка ОСОБА_2, а також забезпеченості його житлом.

Так, із довідки виданої компанією «Кволіті Ешуед Ем Еф Джі» слідує, що станом на 19.11.2014 року ОСОБА_4 був працевлаштований у вказаній компанії та отримував середньомісячну заробітну плату у розмірі приблизно 4168 доларів США за виключенням обовязкових відрахувань. У даній довідці не зазначено, якою є сума бовязкових відрахувань, і яку саме суму фактично отримує теперішній чоловік ОСОБА_2. Даною довідкою підтверджується лише те, що дійсно, станом на 28.05.2015 року її теперішній чоловік орендував квартиру, при цьому до даної інформації не додано власне самого договору оренди, що не дає можливості зробити висновок про якісь особисті зобовязання ОСОБА_4 перед орендодавцем щодо його намірів орендувати дану квартиру на тривалий час. Також з даної інформації не видно, чи договором оренди передбачено можливість проживання у даній квартирі не одного чоловіка, а цілої сімї та чи вплине це на розмір орендної плати. Крім того, у даній довідці не зазначено, чи у розмір орендної плати входять витрати на сплату комунальних платежів.

Крім того, комісією при прийнятті рішення не було враховано, що він не позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина, здійснює часткове піклування та утримання дитини, має право на здійснення своїх батьківських прав та виконання своїх батьківських обов'язків, надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання до держави Канада його малолітнього сина фактично позбавить його, як батька дитини, можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні з сином. Враховуючи викладене вважає вказане рішення незаконним необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи до участі у розгляді справи в якості третьої особи ухвалою суду було залучено Службу у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат за договором ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та прохали їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та прохала відмовити в задоволенні позову, суду пояснила, що вказане рішення не містить конкретні приписи та носить рекомендаційних характер. Виїзд дитини за кордон без супроводу одного з батьків можливий лише за рішенням суду. Ухвалюючи таке рішення комісія керувалася чинним законодавством України та виключно інтересами дитини. Позивачем в позові та в судовому засіданні не доведено, що рішення було прийнято з будь-якими регламентними порушеннями, при вирішенні даного питання по суті члени комісії досліджували ті документи, які були надані сторонами. Після розгляду даного питання по суті 11 з 15 членів комісії проголосували за надання дозволу на виїзд дитини за кордон, керуючись виключно інтересами дитини. Стосовно судових витрат вказала, що Крюківська районна рада м. Кременчука є бюджетною установою, що фінансується з державного бюджету України і кошторисом доходів та видатків на 2015 рік не передбачено видатки на сплату судових витрат і тому позбавлена можливості проводити оплату судового збору.

Представник третьої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 в судовому засіданні прохав в задоволенні позову відмовити і пояснив, що на даний час рішення суду, яким було відмовлено в позові ОСОБА_2 до позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька від 02 вересня 2015 року перебуває в апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в якому оголошена перерва для можливого врегулювання спору в добровільному порядку мирової угоди. Що стосується позову, то позивачем не наведено жодних правових підстав незаконності прийнятого рішення комісією, яка висловила свою думку у вигляді рекомендації, яка не є обов»язковою для суду, а носить тільки рекомендаційний характер. Рішення комісії законне, ґрунтується на досліджених комісією даних, з урахуванням майнового стану матері на даний час, з урахуванням сплачуваних позивачем аліментів в сумі 354 грн., яких не достатньо для повноцінного виховання та розвитку дитини, з урахуванням матеріального стану чоловіка третьої особи, який працює в Канаді і має матеріальне становище, достатнє для створення належних умов для всебічного розвитку дитини.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні прохала відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених її представником, вказавши, що позивач, покладені на нього законом обов»язки виконує не належним чином, не бере педагогічної, матеріальної, крім сплати аліментів або будь-якої іншої участі у вихованні сина, не піклується про його здоровя, коли дитина хворіє, тощо.

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука в судове засідання свого представника не направила, завчасно подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, вказуючи, що заперечують проти позовних вимог та прохають відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні та надані сторонами докази у їх сукупності встановив наступне.

Позивач та третя особа з 06.06.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2012 року, яке набрало законної сили 27.05.2012 року.

Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 103616, яке видане 04.11.2009 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції.

Додатковим рішенням Корюківського районного суду від 08.12.2014 року місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено з матір»ю ОСОБА_1.

За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22 березня 2012 року ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх сина ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

06 червня 2014 року третя особа ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №119455, яке видане 06.06.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 разом із малолітньою дитиною ОСОБА_3 має намір виїхати на постійне місце проживання до держави Канада до свого чоловіка ОСОБА_4, однак відповідач ОСОБА_1 дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без його супроводу та в супроводі матері в добровільному порядку не надає і мотивує свою відмову тим, що виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання позбавить його можливості спілкуватись з сином, брати участь у його вихованні, що порушить його законні права та законні права дитини виховуватись батьком.

В звязку з чим ОСОБА_2 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька.

В рамках даної цивільної справи на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука було розглянуто питання про доцільність (недоцільність) надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супровіду батька ОСОБА_1.

Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука № 113 від 11.06.2015 року було визнано доцільним виїзд за кордон на постійне місце проживання до держави Канада малолітнього ОСОБА_3 у супроводі матері без згоди та супроводу батька ОСОБА_1

Позивач не погоджуючись із даним рішенням звернувся до суду із вказаним позовом про його скасування так як, вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука № 279 від 13.11.2014 року затверджений склад комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Крюківської районної ради та затверджено положення про комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, що підтверджується належним чином завіреною копією, наданою суду та оглянутою в судовому засіданні.

Судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення комісія керувалася Конституцією України, Законами України, Конвенцією про права дитини.

Так, згідно ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, забезпечувати реалізацію прав дітей на життя, охорону здоров»я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст.17, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, при цьому визначена рівність прав та обов»язків батьків відносно дитини, згідно ст.141 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.ст.8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду у Україну громадян України« та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду від 08.12.2014 року місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено з матір»ю ОСОБА_2- третьою особою, а позивачем за даним позовом був саме ОСОБА_1, тобто дитина перебувала і перебуває на утриманні матері ОСОБА_2, що не заперечувалось позивачем.

Таким чином, малолітній ОСОБА_3 знаходився на повному утриманні матері, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні. Позивач сплачує аліменти на користь третьої особи на утримання малолітнього сина в сумі 354 грн., за словами позивача скільки було визначено рішенням суду, а саме в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця.

Суд бере до уваги, що позивач, покладені на нього законом обов»язки виконує не належним чином, не бере педагогічної, матеріальної, крім сплати аліментів або будь-якої іншої участі у вихованні сина, не піклується про його стан, коли дитина хворіє, тощо, що не було спростовано позивачем в ході судового розгляду.

Таким чином, судом встановлено, що позивач неналежно виконує свої батьківські обов»язки, а саме: коли вони не в достатній мірі піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, тощо.

Тому, враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача на не дослідження комісією більш детально матеріального стану чоловіка третьої особи, його матеріально житлових умов, майбутнього піклування про дитину, його внутрішнього світу, тощо.

Суд звертає увагу, що посилання позивача і його представника на незаконність прийнятого рішення та не у відповідності до норм чинного законодавства не відповідає дійсності, так як останніми не було наведено конкретно в чому його незаконність чи які конкретно норми законодавства членами комісії були порушені.

Судом враховано, що комісія при розгляді даного питання проводила засідання в правоможному складі в присутності всіх сторін по справі. Вказані особи мали можливість висловитися, висказати свої застереження, звернути увагу не ті обставини, які вони вважають є істотними і мають значення для правильного вирішення питання, мали можливість надати необхідні документи та інші докази, тощо, тобто висновки комісії ґрунтувалися на підставі досліджених матеріалів і приймались враховуючи інтереси дитини.

При цьому, суд звертає увагу, що висновок комісії не містить конкретного припису (імперативної вказівки) на підставі якого суд повинен приймати рішення, а має лише рекомендаційний характер.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст..19 Конституції України, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.17, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області за участі третіх осіб: ОСОБА_2, Служби у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука про скасування рішення виконавчого комітету Крюківськї районної ради м. Кременчука Полтавської області, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 12.10.2015 року.