У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_4, виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Чернігівська міська рада звернулась до суду із указаним позовом, у якому просила суд визнати недійсним п. 1.48 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 червня 2011 року № 158 «Про оформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна» в частині оформлення свідоцтва про права власності

ОСОБА_4 на об'єкти нерухомого майна, а саме: будівлю охорони літ. А-1, площею 15,8 кв. м, автомобільну стоянку, площею 1263,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з будівництвом та введенням в експлуатацію. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно від 29 червня 2011 року, видане ОСОБА_4 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у порушення

ст. ст. 140-142 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 83 Земельного кодексу України, ст. ст. 316-318 ЦК Украйни виконавчим комітетом Чернігівської міської ради була здійснена реєстрація об'єктів нерухомого майна, за відсутності згоди власника земельної ділянки. Враховуючи викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2015 року скасовано. Позов задоволено.

Визнано недійсним п. 1.48 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 червня 2011 року № 158 «Про оформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна» в частині дозволу ОСОБА_4 оформлення права власності на нерухоме майно, а саме: на будівлю охорони літ. А-1, площею 15,8 кв. м та автомобільну стоянку, площею 1263,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з будівництвом та введенням в експлуатацію.

Визнано недійсним свідоцтво про права власності на нерухоме майно від 29 червня 2011 року, видане виконавчим комітетом Чернігівської міської ради ОСОБА_4 на підставі рішення Чернігівської міської ради від 20 червня 2011 року № 158, на будівлю охорони літ. А-1, площею 15,8 кв. м та автомобільну стоянку, площею 126,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, на підставі частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України дійшов висновку про те, що позов до суду подано з пропущенням строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову Чернігівської міської ради, апеляційний суд правильно виходив з того, що позовна давність не поширюються на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Крім того, отримавши свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна, ОСОБА_4, фактично без достатніх правових підстав, набула право користування земельною ділянкою поза повноваженнями власника - територіальної громади. Оскільки рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради про оформлення право власності на об'єкти нерухомого майна було прийняте за відсутності правових підстав, а дії органу місцевого самоврядування були спрямовані на захист інтересів територіальної громади, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська