Справа № 352/222/14-ц
Провадження № 22-ц/779/69/2015
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,

позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

їх представника ОСОБА_5,

Підпечерівського сільського голови Клейноти Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підпечерівської сільської ради, виконавчого комітету Підпечерівської сільської ради про визнання незаконною відмови в приватизації житлового приміщення і визнання права на приватизацію квартири, за апеляційною скаргою Парафіяльної ради Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери на рішення Тисменицького районного суду від 03 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з цим позовом. Вимоги мотивували тим, що з 1987 року проживають у АДРЕСА_3, яку мають намір приватизувати на склад сім'ї - 3 особи. З цього приводу зверталися до відповідача - Підпечерівської сільської ради, однак їм було відмовлено.

Вважали, що право надане їм Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» порушене, просили судового захисту шляхом визнання права на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Тисменицького районного суду від 03 листопада 2014 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підпечерівської сільської ради, виконавчого комітету Підпечерівської сільської ради про визнання незаконною відмови в приватизації житлового приміщення і визнання права на приватизацію квартири задоволено.

Визнано незаконним рішення Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 29.01.2013 року в частині відмови в приватизації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

На дане рішення Парафіяльна рада Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що суд не взяв до уваги ту обставину, що спірне житлове приміщення ще в квітні 1947 року при реєстрації приходської громади Православної церкви було передано громаді в користування. Вказаний факт також підтверджується книгою «Церковний інвентар» за 1926 рік, в якій вказано, що приналежністю церкви є також парафіяльний дім 1900 року забудови, який складається з шести кімнат. А тому житлове приміщення у цьому будинку не може бути передано у власність позивачам.

Також апелянт зазначає, що посилання суду на ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є помилковим, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачі не надали доказів укладеного договору житлового найму.

З цих підстав Парафіяльна рада Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери рішення суду першої інстанції просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні настоятель Релігійної громади та представник Парафіяльної ради Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представник доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

Сільський голова с. Підпечери доводи апеляційної скарги визнав та пояснив, що інформував суд про те, що будинок по АДРЕСА_1 передано у користування Релігійній громаді УАПЦ с. Підпечери, тому не може бути приватизований іншими особами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, доводи апелянта та представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та постійно проживають в АДРЕСА_1 Вказана квартира була надана позивачам на підставі рішення №21 виконавчого комітету Підпечерівської сільської ради від 26.03.1987 року

Судом також встановлено, що рішення виконавчого комітету Підпечерівської сільської ради №1 від 29.01.2013 року позивачам було відмовлено у наданні дозволу на приватизацію вищевказаної квартири, у зв'язку з тим, що будівля в якій вона розміщена, є комунальною власністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що така відмова суперечить вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та порушує права позивачів на приватизацію жилого приміщення - квартири, у якій вони мешкають.

Погодитися повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, сільський голова с. Підпечери інформував суд першої інстанції про те, що будинок по АДРЕСА_1 з 1947 року разом з дерев'яною церквою рахується за церковною громадою с. Підпечери, хоч до 1985 року і використовувався як навчальні класи сільської школи (до відкриття нової школи), а на даний - як житло для працівників сільської школи та господарства «Перемога».

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та не обговорив питання щодо участі релігійної громади с. Підпечери у розгляді справи та її процесуального статусу при цьому.

Між тим, при розгляді справи апеляційним судом Парафіяльною радою Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери подано оригінал договору від 4 січня 1991 року про передачу Тисменицьким райвиконкомом у безкоштовне користування громадянам с. Підпечери, що утворили релігійну громаду УАПЦ - дерев'яної церкви та приміщення, яке використовується для житла. Зазначений договір є чинним і на даний час.

Та обставина, що житлова будівля ( дім парохіяльний, 1990 року забудови, а.с. 114), яка належала церкві і згадується у різних документах, починаючи з 1926 року, в т.ч. копії з книги «Церковний інвентар» і будинок АДРЕСА_1 Тисменицького району є однією й тією ж будівлею, визнається і сторонами і їхніми представниками.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням можуть бути порушені права Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери, яка не були залучена до участі в справі. Однак, апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити таких осіб до участі в справі та вирішити спір як суд першої інстанції.

Крім цього, задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визгаючи їх , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції не перевірив, чи підлягає спірне житло приватизації.

Так, відповідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: … квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані.

Як вбачається з наданих сільською радою с. Підпечери документів, спірний будинок з 2004 року визнано аварійним ( довідка, форма статзвітності № 1- житлофонд). Саме з підстав його аварійності, було також відмовлено у дозволі на реконструкцію житлової квартири мешканцю цього ж будинку ОСОБА_8 у 2008 році (рішення сільської ради від 29.08.2008 року).

Зважаючи на встановлене апеляційним судом, оскаржуване рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обгрунованим і підлягає до скасування.

По суті вимог слід ухвалити нове рішення - про відмову у позові.

На підставі наведеного та ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , керуючись ст.ст.307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Парафіяльної ради Релігійної громади УАПЦ с. Підпечери задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду від 03 листопада 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підпечерівської сільської ради, виконавчого комітету Підпечерівської сільської ради про визнання незаконною відмови в приватизації житлового приміщення і визнання права на приватизацію квартири- відмовити.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв