Справа №2-7975/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

17 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розподіл особових рахунків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про розподіл особових рахунків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Квартира розташована на першому поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з: 3 кімнат жилою площею 44,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 15,3 кв.м., 2-а кімната - 14,5 кв.м., 3-я кімната - 14,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 59,7 кв.м.

Особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг відкритий на ім'я ОСОБА_2

Зазначила, що протягом тривалого часу сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо сплати житлово-комунальних послуг за користування житлом та прибудинковою територією.

Позивач бажає окремо сплачувати свою частку у користуванні житлово-комунальними послугами, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_5 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації 25.04.2008 року.

Квартира посімейного, спільного заселення розташована на першому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат жилою площе 44,6 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 15,3 кв.м., 2-а кімната - 14,5 кв.м., 3-я кімната - 14,8 кв.м., кухня площею 6,9 кв.м., ванна кімната 2,0 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м., коридор 5,3 кв.м.

Загальна площа квартири 59,7 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що протягом тривалого часу сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо сплати житлово-комунальних послуг за користування житлом та прибудинковою територією.

Позивач бажає окремо сплачувати свою частку у користуванні житлово-комунальними послугами.

У зв'язку з викладеним позивач просила розподілити особові рахунки між нею та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по оплаті прибудинкової території та житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як наголошує ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною ізольованою квартирою. Зареєстрованими у квартирі є п'ять осіб - позивач, відповідачі та малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов'язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для інших осіб.

Житловим законодавством встановлюється обов'язок власників житлових будинків, квартир забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об'єктів за власні кошти.

У ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників.

Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлює обов'язок співвласників нести витрати щодо утримання не лише займаних ними приміщень у багатоквартирному будинку, але і щодо їх спільного майна.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, продавати за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЖК УРСР безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 5 від 14.01.2009 року), мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг; за умови відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється.

Встановлено, що протягом тривалого часу сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо сплати житлово-комунальних послуг за користування житлом та прибудинковою територією. Позивач бажає окремо сплачувати свою частку у користуванні житлово-комунальними послугами.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з тим, що протягом тривалого часу сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо сплати житлово-комунальних послуг за користування житлом та прибудинковою територією, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 162,40 грн. з кожного.

Керуючись Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 5 від 14.01.2009 року), ст.ст. 319, 322, 355, 356 ЦК України, ст.ст. 150, 151 ЖК УРСР, ст.ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 197, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розподіл особових рахунків задовольнити.

Розподілити особові рахунки між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, по оплаті прибудинкової території та житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1, відповідно до часток у праві спільної часткової власності.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 суму судового збору 162,40 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя