АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 675/479/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1857/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Ярмолюка О.І., Корніюк А.П.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: апелянтки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/1857/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду від 31 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

26.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення від спадкування. В обгрунтування вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який доводився їй двоюрідним братом по лінії матері. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який ОСОБА_4 успадкував, після смерті своєї матері ОСОБА_5, з якою проживав в цьому будинку і яка померла 14.10.2013 року. Вважаючи себе спадкоємицею після смерті ОСОБА_4, вона подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини також подав рідний дядько померлого - відповідач ОСОБА_3 Вона здійснювала догляд за тіткою та братом до їх смерті, оскільки в силу стану свого здоров'я вони потребували такого догляду. Відповідач будь-якої допомоги племіннику не надавав, тому в силу ч.5 ст.1224 ЦК України вона просила усунути відповідача від спадкування після смерті ОСОБА_4

Рішенням Ізяславського районного суду від 31 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.72-74)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що померлий ОСОБА_4 за життя хворів на епілепсію та алкоголізм, та в силу хронічних хвороб потребував сторонньої допомоги і догляду, яку вона йому надавала, а відповідач від надання такої допомоги ухилявся. Ці обставини вона підтвердила належними та допустимими доказами, зокрема: медичною карткою ОСОБА_4, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що ОСОБА_4 хворів на тяжкі хвороби, що вона піклувалася про нього, а відповідач не навідувався до племінника, ігнорував його, не був на похоронах. Однак цим доказам суд першої інстанції не надав належної оцінки. Апелянт також вказує, що 21.04.2015 року доповнила позовні вимоги вимогою про встановлення факту родинних відносин з померлим, однак суд цих вимог не розглянув, надані нею докази на підтвердження цього факту в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суду першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті якого в Ізяславський державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за заявами про прийняття спадщини за законом позивачки ОСОБА_1, яка доводиться померлому двоюрідною сестрою, та відповідач ОСОБА_3 - рідного дядька померлого, що не оспорюється сторонами і підтверджується повідомленням державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області (а.с.38)

Згідно статті 1263 Цивільного кодексу України рідні дядько та тітка спадкодавця відносяться до третьої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують за правом представлення.

Частиною п'ятою статті 1224 ЦК України визначено, що особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тобто, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 помер у віці 42 роки і причиною його смерті стала алкогольна енцефалопатія (а.с.7)

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК установленню підлягають обставини щодо факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі відповідача.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п.6 постанови №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Встановлено, що померлий ОСОБА_4 не був особою похилого віку. В медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_4 відсутні будь-які дані, які б об'єктивно вказували на наявність у ОСОБА_4 тяжкої хвороби, в силу якої він мав безпорадний стан. Натомість судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що померлий за життя зловживав алкогольними напоями, що стало причиною його смерті, і ці обставини апелянтом не спростовуються. Апелянт не надала суду жодного належного доказу про те, що спадкодавець був безпомічний і потребував сторонньої допомоги, зокрема допомоги від відповідача, і що відповідач свідомо і умисно ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцеві.

За наведених обставин колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачкою факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу. Ці висновки суду не спростовано показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, на які посилається апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги, і які в суді підтвердили факт піклування позивачки за спадкодавцем, оскільки останній був безробітнім і не мав постійного джерела доходу.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не розглянув усіх її вимог, є безпідставними і матеріалами справи не підтверджуються.

Колегія суддів визнає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляціного суду О.Кізюн