УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Штелик С.П., Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2010 року він є інвалідом першої групи, категорії «А» та пересувається на інвалідному візку. Для проходження різних видів реабілітації вимушений пересуватися межами країни пасажирськими поїздами.

21 квітня 2013 року позивач придбав квиток на поїзд № 146 сполученням Київ-Сімферополь до станції Нікополь. У зв'язку з невеликою кількістю спеціально обладнаних вагонів для людей з обмеженими можливостями, він їхав у купейному вагоні зі супроводжуючим - матір'ю. У м. Києві працівниками медпункту залізничного вокзалу було організовано його посадку.

Прибувши до станції Нікополь, за розкладом руху прибуття поїзда - 02 год. 20 хв., відправлення - 02 год. 35 хв., працівники станції разом із друзями позивача, які його зустрічали, допомогли в організації його висадки. Не зважаючи на те, що позивач не закінчив висадку з поїзда, а провідник стояв на пероні поряд із позивачем та тримав у руках червоний ліхтар, поїзд почав набирати швидкість. Позивача встигли зняти з поїзда, однак дана ситуація загрожувала його життю та здоров'ю, негативно вплинула на його психічний стан.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто із ДП «Придніпровська залізниця» на користь позивача 5 тис. грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом першої групи, категорії «А» та пересувається на інвалідному візку.

21 квітня 2013 року позивач придбав квиток на поїзд № 146 сполученням Київ-Сімферополь до станції Нікополь. У зв'язку з невеликою кількістю спеціально обладнаних вагонів для людей з обмеженими можливостями, він їхав у купейному вагоні зі супроводжуючим - матір'ю. У м. Києві працівниками медпункту залізничного вокзалу було організовано його посадку.

Прибувши до станції Нікополь, за розкладом руху прибуття поїзда - 02 год. 20 хв., відправлення - 02 год. 35 хв., працівники станції разом із друзями позивача, які його зустрічали, допомогли організувати його висадку. Не зважаючи на те, що позивач не закінчив висадку з поїзда, а провідник стояв на пероні поряд із позивачем та тримав у руках червоний ліхтар, поїзд почав набирати швидкість.

Листом від 14 травня 2013 року № ЦЗЛ-13/118 Державної адміністрації залізничного транспорту України підтверджено факт порушення працівниками поїзної бригади та начальником поїзда своїх посадових обов'язків, за що їм оголошені догани.

Посилаючись на порушення ст. 12 Закону України «Про транспорт», Правил перевезення пасажирів, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року № 1196, працівниками ДП «Придніпровська залізниця» щодо забезпечення організації безпечної висадки позивача з вагону під час його зупинки та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд першої інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходила з того, що від позивача не надійшло повідомлення до ДП «Придніпровська залізниця» про те, що він бажає здійснити подорож у спеціальному вагоні, що йому необхідна допомога при висадці, а також можливий додатковий час для висадки.

Також суд апеляційної інстанції вказав, що місцевим судом не надано належної оцінки договору перевезення та належним чином не з'ясовано, чи передбачено умовами договору перевезення чи чинним законодавством України відшкодування моральної шкоди, завданої неякісним обслуговуванням. При цьому одночасно застосовано норми ЦК, що регулюють договірні та позадоговірні правовідносини, хоча між сторонами був укладений договір перевезення, що виключає можливість застосування ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Попович