Справа № 373/2593/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.

при секретарі Товстій В.О.

за участю представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі - Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_5, про витребування майна від добросовісного набувача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить витребувати на його користь квартиру АДРЕСА_1 та стягнути на його користь судові витрати; Посилається на те, що є онуком та спадкоємцем за законом померлої 27.12.2010 ОСОБА_6 У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався, що його бабуся 07.12.2010 склала заповіт на імя ОСОБА_7 Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.09.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012, вищезазначений заповіт було визнано недійсним. Після цього він знову звернувся до нотаріуса з питань прийняття спадщини та дізнався про існування довіреності від 07.12.2010, яка посвідчена приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, на підставі якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_7 подарувати ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, та договору дарування вищезазначеної квартири від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_5 Крім того, у вересні 2013 року позивач дізнався про існування договору купівлі-продажу даної квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 1573. Дані документи суперечать чинному законодавству, їх наявність порушує законні права позивача та перешкоджає йому оформити спадщину після смерті бабусі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_10 позов підтримали повністю, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Просить розглядати справу за її відсутності. В надісланих до суду письмових запереченнях пояснила, що вона є добросовісним набувачем спірної кватрири, та вказала суду, що рішенням суду у цивільній справі № 373/1397/14-ц, яка була розглянута 08 квітня 2014 року суддею Переяслав Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_11 встановлений факт законності придбання нею квартири АДРЕСА_1, та вважає, що предмет даного позову повністю співпадає з предметом позову який був розглянутий суддею Овдієнко К.М. та виходячи з цього просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що законність набуття спірної квартири була встановлена рішенням Переяслав Хмельницького міськрайонного суду від 08 квітня 2014 року, яке набрало законної сили. Просила розглянути позов за її відсутності.

З пояснень позивача та матеріалів цивільної справи встановлено такі обставини.

Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.09.2012, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012, було визнано недійсним заповіт ОСОБА_6 від 07.12.2010 на імя ОСОБА_7, що посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр 1562, оскільки заповідач у період складання заповіту за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Позивач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_6, яка померла 27 грудня 2010 року, 19 червня 2011 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 671 від 16.07.2012, ОСОБА_6 у період часу, до якого відноситься складання заповіту - 07.12.2010 р. виявляла ознаки «Судинної деменції» (згідно з МКХ-10, шифр F 01), за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

07 грудня 2010 року ОСОБА_6 надала ОСОБА_7 довіреність, відповідно до якої уповноважила останню подарувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, реєстр № 1561.

Відповідно до договору дарування від 14 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, реєстр № 1584, ОСОБА_6, від імені якої на підставі довіреності від 07.12.2010 діяла ОСОБА_7, подарувала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

З договору купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 1573, вбачається, що ОСОБА_5 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Рішенням Переяслав Хмельницького міськрайоннго суду Київської області 08 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, про визнання довіреності, договору дарування та договору купівлі-продажу квартири недійсними, визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_6, посвідчену 07 грудня 2010 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, зареєстровану в реєстрі за № 1561, якою вона уповноважила ОСОБА_7 подарувати ОСОБА_5 належну їй квартиру №1 (один), що знаходиться за адресою: село Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, вулиця Леніна 3;

Визнано недійсним договір дарування квартири № 1, укладений 14 грудня 2010 року між ОСОБА_6, від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 07 грудня 2010 року за реєстровим номером 1561, діяла ОСОБА_7, та ОСОБА_5, що знаходиться за адресою: село Циблі Переяслав-Хмельницького району, Київської області, вулиця Леніна 3, посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1584.

Натомість в частині позовних вимог про повернення ОСОБА_3 спірної квартири з підстав застосування наслідків недійсності правочину судом відмовлено.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, позивач звернувся до суду шляхом подання віндикаційного позову, зокрема витребування майна від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Виходячи зі змісту статті 330 ЦК, добросовісний набувач набуває право власності на майно і в тому разі, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно з частиною другою статті 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 24 цієї Постанови встановлено, що під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна.

При цьому власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Представники позивача на запитання суду в чиєму володінні на даний час перебуває спірна квартира не змогли чітко надати суду відповідь хто саме володіє даною квартирою та зазначили, шо просять витребувати квартиру у того, у кого вона перебуває в даний час.

Натомість виходячи з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем не ставилось питання про недійсність правочину договору купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 1573.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які дані про державну реєстрацію квартири що знаходиться за адресою: село Циблі Переяслав-Хмельницького району, Київської області, вулиця Леніна 3, та власників даної квартири.

Представниками позивача не надано жодних доказів про факт володіння, користування чи розпорядження даною квартирою, зокрема відповідачем ОСОБА_4, , як і набуття нею або іншими особами права власності в порядку визначеному ст.ст. 330, 334 ЦК України.

Позивач звертаючись до суду в порядку ст. 388 ЦК України не навів жодних доказів того, що вказане майно знаходилось у його власності або володінні та підстав вибуття з його володіння майна, які визначені частиною 1 даної статті.

Обовязок довести обставини на які посилається позивач на підтвердження своїх вимог визначено статтею 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що у суду відсутні докази порушення відповідачем ОСОБА_4 прав позивача, та не встановлені обставини визначені ч. 1 ст. 388 ЦПК України позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 8, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»ст. 388 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60,88,212-215 ЦПК України, суд,

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_5, про витребування майна від добросовісного набувача - відмовити.

Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру № 1, що знаходиться за адресою: с. Циблі, Переяслав Хмельницького району Київської області, вул. Леніна, 3 залишити без змін до набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О. Опанасюк