Ухвала

іменем україни

4 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що наказом від 28 липня 1971 року її призначено на посаду завідуючої бібліотекою с. Дибинці Богуславського району Київської області. У січні 2012 року в бібліотеці-філії № 7 с. Дибинці Богуславської ЦБС була введена посада бібліотекаря. На даній посаді на сьогоднішній час працює ОСОБА_4 Рішенням сесії сільської ради «Про затвердження штатного розпису» від 24 січня 2014 року затверджено штатний розпис Дибинецької сільської ради з 1 січня 2014 року та прийнято рішення про скорочення посади завідуючої філіалом бібліотеки с. Дибинці Богуславського району Київської області з 1 квітня 2014 року. Розпорядженням сільського голови Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області від 27 січня 2014 року її було попереджено про скорочення з 1 квітня 2014 року штатної одиниці завідуючої філіалом бібліотеки с. Дибинці. 31 березня 2014 року розпорядженням виконавчого комітету Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області від 27 березня

2014 року її звільнено з займаної посади завідуючої бібліотеки-філіалу

с. Дибинці. Вважала, що її звільнення було з порушенням норм трудового законодавства, а саме вона на відміну від ОСОБА_4 мала переважене право на залишення на роботі та відсутня згода профспілкового комітету.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від

28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та вирішити питання по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначала, що згідно ч. 1

ст. 42 КЗпП України вона має переважне право на залишення на роботі та у порушення вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України звільнена з роботи без отримання згоди профспілкового органу на її звільнення, а тому просила поновити її на посаді бібліотекаря бібліотеки-філії №7 у с. Дибинці Богуславського району Київської області.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовій договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Установлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді завідуючої бібліотекою с. Дибинці Богуславського району Київської області на підставі наказу від 28 липня 1971 року.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2009 року № 494 та додатку № 5 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 1997 року № 1349 на сесії виконавчого комітету Дибинецької сільської ради 24 січня 2014 року було прийнято рішення «Про затвердження штатного розпису», яким з 1 квітня 2014 року було скорочено посаду завідуючої філіалом бібліотеки с. Дибинці Богуславського району Київської області.

Розпорядженням сільського голови Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області від 27 січня 2014 року

ОСОБА_3 попереджено про скорочення з 1 квітня 2014 року штатної одиниці завідуючої філіалом бібліотеки с. Дибинці.

14 березня 2014 року Дибинецька сільська рада Богуславського району Київської області звернулась до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Згідно з витягом із протоколу №1 засідання профспілкового комітету бібліотечних працівників від 26 березня 2014 року, члени профспілкового комітету на засіданні одноголосно утрималися.

27 березня 2014 року Дибинецька сільська рада Богуславського району Київської області повторно звернулась до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Розпорядженням виконавчого комітету Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області від 27 березня 2014 року

ОСОБА_3 звільнено з посади завідуючої бібліотеки-філіалу с. Дибинці з 31 березня 2014 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Ураховуючи наведене, вбачається, що посада завідуючої бібліотеки-філіалу с. Дибинці, яку обіймала ОСОБА_3, була єдиною в бібліотеці, а тому її скорочено й будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована.

Положеннями ст. 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Тобто, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не має права давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або повноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і таке звільнення суд визнає законним у разі дотримання інших установлених законодавством вимог для звільнення.

Даючи оцінку витягу із протоколу №1 засідання профспілкового комітету бібліотечних працівників від 26 березня 2014 року, суди виходив із того, що роботодавець дотримався порядку звільнення позивачки, звернувшись завчасно до прийняття рішення про звільнення ОСОБА_3 з поданням до профспілки бібліотечних працівників, яке розглядалося в присутності працівника.

Однак у порушення вимог ст. ст. 212-214, суд першої інстанції не дав належної оцінки повторному зверненню роботодавця до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників та прийшов до передчасного висновку про відсутність обґрунтованої відмови у наданні згоди органу первинної профспілкової організації на звільнення

ОСОБА_3 (а.с. 54).

Переглядаючи справу, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вказані порушення місцевого суду уваги не звернув та дійшов до переданого висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи те, що при розгляді справи, судом не встановлені фактичні обставини справи, встановлення яких має суттєве значення для правильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування постановленої апеляційним судом ухвали, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська