АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року за

позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання частини нерухомого майна самочинним будівництвом, зобов'язання знести самочинно збудовану прибудову, повернення співвласникам самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди, та за

позовом ОСОБА_9, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, Департамент земельних ресурсів виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання частини нерухомого майна самочинним будівництвом, зобов'язання знести самочинно збудовану прибудову

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року, позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_1 , ОСОБА_9 було задоволено частково (т.4 а.с.154-160).

Визнано самочинним будівництво, збудовану ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибудову по АДРЕСА_1, площею 28 кв.м., що позначена літерою «а1» на Схематичному плані земельної ділянки Технічного паспорта на одноквартирний (садибний) індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2013 року.

У іншій частині позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_9, ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року вирішено питання розподілу судових витрат (т.4 а.с.164-16).

Не погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року ОСОБА_1 (т.4 а.с.171-175), ОСОБА_2 (т.5 а.с.64-68) подали апеляційні скарги, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права ставить питання про його скасування в рішенні в частині.

Апелянт ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частин відмови у заявлених позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо зобов*язань знесення самочинної прибудови (т.4 а.с.171-175).

Апелянт ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції щодо визнання самочинним будівництвом прибудови по АДРЕСА_1 площею 20,8 кв.м., позначену літерою «а-1» на Схематичному плані земельної ділянки, збудовану ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в цій частині позовних вимог ОСОБА_3

Справу розглянуто без участі ОСОБА_5, яка повідомлена належним чином про час та місце розгулу справи (т.5 а.с.173). ОСОБА_6, яким подано заяву про розгляд справи за його відсутністю (т.5 а.с.164,165).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_11, яка представляє інтереси ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, не визнавши апеляційну скаргу ОСОБА_12; представник ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - ОСОБА_13 - підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2, не визнавши скаргу ОСОБА_1

Участь у розгляді справи приймав представник прокуратури м.Києва - прокурор відділу ОСОБА_14

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарг з таких підстав.

За матеріалами справи у березні 2008 року Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_16 ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_1, про знесення самочинної прибудови по АДРЕСА_1, загальною площею-: 24,7 кв. м, позначену на плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будівництва літ. «а», з підстав, визначених ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким належить на праві власності по 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (квартира № 2), не отримавши належних дозволів, самочинно здійснили прибудову до будинку площею 24,5 кв. м, яка в плані земельної ділянки позначена літ. «п».

У свою чергу, у квітні 2008 року треті особи: ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_9. ОСОБА_1, заявили свій позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_15, треті особи: ОСОБА_7, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, про знесення самочинно збудованої прибудови, повернення зайнятої земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що земельна ділянка, на якій здійснено прибудову, знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників будинку, а прибудова зведена без отримання їхнього дозволу та дозволу відповідних інстанцій, який був прийнятий судом до сумісного розгляду з первісним (т. а.с.53-60).

19 грудня 2013 року судом, за клопотанням позивача - Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, в порядку ст. 37 ЦПК України було замінено позивача за першим позовом, та третю особу за позовом третіх осіб, що заявили самостійні вимоги, - Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію - на її правонаступника, в частині прав та обов'язків з яких витікає даний спір, а саме на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, а також на підставі ст. 35 ЦПК України, судом в обох позовах притягнуто як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору Київську міську раду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 04 березня 2014 року, за клопотанням представника позивача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, було залишено без розгляду позов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_1, Київська міська рада, про знесення самочинно збудованої прибудови (т.3 а.с.216,217).

Крім того, в судовому засіданні позивачами ОСОБА_9, ОСОБА_1 було подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме ними було заявлено вимоги тільки до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання самочинним будівництвом збудовану ОСОБА_4 і ОСОБА_5 прибудову по АДРЕСА_1, площею 20,8 кв. м, що позначена літерою «аі» на схематичному плані земельної ділянки технічного паспорта на одноквартирний (садибний) індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2013 року, та зобов'язання відповідачів за свій рахунок знести вказане самочинне будівництво, яка була прийнята судом до розгляду (т.3 а.с.236-245).

Позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_1 та їх представник заявили про відмову від решти позовних вимог, в тому числі в частині, що стосуються відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_15, що були заявлені ними в першому позові.

Ухвалою цього ж суду від 25 березня 2014 року було закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання частини нерухомого майна самочинним будівництвом, зобов'язання знести самочинно збудовану прибудову, повернення співвласникам самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди, в частині вимог ОСОБА_9, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 (т.4 а.с.-10).

Судом першої інстанції було встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1, розташовано на земельній ділянці пл..824 кв.м., яка 29 червня 1954 року рішенням Київської міської ради № 1096 виділена для будівництва та ведення домашнього господарства (на той час вул.. Нова т. 1 а.с.33.34); будинок побудовано в період часу з 1955 року до 1962 року і належить на праві спільної часткової власності, що не заперечувалось сторонами.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 1965 року власниками будинку АДРЕСА_1, стали брати: ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 в рівних долях по ј частині.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 вересня 1971 року ОСОБА_5 і ОСОБА_19 отримали у власність по 8 частині будинку.

Після смерті ОСОБА_16, яка також було власником ј частини вказаного будинку, спадщину прийняли сини: ОСОБА_1 і ОСОБА_20, у зв'язку з чим вони стали співвласниками вказаного домоволодіння, а саме їм належить по 1/8 частині будинку кожному. Крім того вони зареєстровані в цьому будинку та фактично займають квартиру №4, яка розташована в мансарді будинку.

ОСОБА_7 є власником ј частини і проживає в кв.№ 1вказаного будинку. ОСОБА_3, який постійно проживає в Росії, належить на праві власності 1/4 частина будинку та виділено у користування квартиру № 3.

Судом встановлено, що у 1996 році у квартирі №2, яку займає його сім'я, ним та ОСОБА_5 було здійснено до належної їм частини будинку прибудову, яка складається з коридору площею 5,8 кв.м., санвузлу площею 7,8 кв.м., кухні площею 9,1 кв.м.

Необхідність вказаної прибудови була викликана неналежними умовами для проживання співвласників квартири № 2, а саме відсутністю санітарно-технічних приміщень з відповідним обладнанням, а також площею кухні, яка становила 4,9 кв.м., що не відповідає нормативам встановленим для таких приміщень.

Відповідно до Технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого станом на 11 жовтня 2013 року, площа прибудови до квартири №2 вказаного домоволодіння, що позначена літерою «а 1», становить 20,8 кв.м. також в техпаспорті зазначено, що вказана прибудова є самочинним будівництвом.

Згідно ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правих.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання самочинним будівництвом прибудову, збудовану прибудову по АДРЕСА_1, площею 20.8 кв.м., що позначена літерою «аі» на Схематичному плані земельної ділянки Технічного паспорта на одноквартирний (садибний) індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2013 року.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 вказаної статті передбачені способи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: ...б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; ... ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 212 Земельного Кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. А ч.7 ст. 376 ЦК України, визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм правил суд за позовом відповідного орган державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила(здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Із зібраних судом письмових доказів вбачається, що колишня співвласниця ОСОБА_16, яка є матір'ю ОСОБА_20, ОСОБА_1, що успадкували її % частину у власності будинку АДРЕСА_1, протягом 2004-2007 років постійно зверталась до КП УЖГ, Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, Прокуратури Шевченківського p-ну. м.Києва, Управління державного архітектурно-будівельного контролю стосовно будівництва ОСОБА_4 прибудови без дозволу усіх співвласників та порушення їх прав як співвласників (т.1 а.с.181).

З відповідей на звернення ОСОБА_16 вбачається, що відповідачі збудували прибудову без отримання будь-яких дозволів на будівництво та за відсутності погодженого і затвердженого проекту будівництва, відсутності письмового дозволу всіх співвласників будинковолодіння, що стало підставою для визнання судом цього будівництва самочинним, але з вказаних відповідей не вбачається встановлення факту порушень прав співвласників будинку, у зв'язку із самочинним будівництвом.

Судом встановлено що інших доказів на підтвердження порушення будь-яких прав співвласників будинку АДРЕСА_1, позивачами суду не надано..

Земельна ділянка площею 824 кв.м по АДРЕСА_1, рішенням Київської міської ради від 29 червня 1954 року № 1096 було виділено саме для будівництва та ведення домашнього господарства.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 29 листопада 2010 року у справі № 22- 21805/2010, встановлено порядок користування вказаною земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння, згідно з яким земельна ділянка, на якій було здійснено самочинну прибудову, виділена в користування відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5 (т.2 а.с.194-196).

Суд першої інстанції правильно зазначав, що самочинне будівництво по АДРЕСА_1, здійснене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 законними землекористувачами на земельній ділянці відведеній для будівництва та ведення домашнього господарства.

Крім того, відповідно до Висновку про технічний стан самовільної прибудови до квартири № 2 житлового будинку АДРЕСА_1, відповідність нормам для житла та можливий вплив на технічний стан та інсталяцію будинку в цілому № 123/Ю05-ТО складеного 17 січня 2005 року спеціалістами ГО «Київблагоустрій», негативного впливу виконаної до квартири №2 прибудови на загальний технічний стан будинку не виявлено (т.4 а.с.48-59).

Судом не встановлено порушень прав співвласників будинку №30 по вул. аумяна в м.Києві, через самочинне будівництво здійснене ОСОБА_4 та ОСОБА_5, самочинне будівництво здійснене на земельній ділянці виділеній для будівництва та обслуговування споруд і саме на тій частині, яка виділена в користування забудовнику, відповідно до приписів закону, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збутової, зокрема, з істотними порушеннями будівельних норм і правил (у тому числі за відсутністю проекту), порушенням будівельних норм або норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або, якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилась від такої прибудови.

Враховуючи викладене, правильним є висновок суду першої інстанції, що на даний час, не вбачається підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання знесення самочинного будівництва, а саме прибудову по АДРЕСА_1, що позначена літерою «аі» на Схематичному плані земельної ділянки Технічного паспорта на одноквартирний (садибний) індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2013 року.

Зокрема, апелянт ОСОБА_1, ставлячи питання про знесення самочинного будівництва вказує на те, що спірна прибудова порушує їх права, оскільки позбавляє можливості підтримувати у порядку частину будинку яка їм належить, вони не мають можливості відремонтувати систему водопостачання, оскільки вона знаходиться під даною прибудовою і відповідач не надає доступу до неї; також біля входу в будинок через дану споруду скопичуються опади; труба димоходу самовільної прибудови знаходиться прямо перед їхніми вікнами існує постійне задимлення.

Суду не надано доказів на підтвердження цих обставин (документації відповідно водопровідних та газових служб щодо розташування цих систем на території земельної ділянки де розташована будівля; звернень позивачів; актів перевірок; приписів щодо усунення порушень у разі їх існування, тощо).

Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що були використані всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відсутні дані (висновки спеціалістів, висновки експертів) які б свідчили про необхідність застосування саме такої міри - як знесення самочинної прибудови за відсутності технічної можливості зробити перебудову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з момент проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: