АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/9639/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2046/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Костенко А.М.

секретар Дубова М.В.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою міського комунального підприємства „Хмельницьктеплокомуненерго" на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2015 року по справі за позовом міського комунального підприємства „Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду і просив стягнути з відповідачки 17865,14 грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2012 року по 28.02.2015 року, 439,04 грн. пені та 243,6 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" означене рішення вважає незаконним, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги. Звертає увагу на те, що судом не лише залишені поза увагою правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року, відповідно до яких визначено, що послуги з теплопостачання в нежилих приміщенням не можуть оплачуватись за тарифами для населення, але про них взагалі нічого не зазначено в мотивувальній частині рішення суду. Отже, оскільки відповідач використовує належне йому приміщення не для проживання, не змінивши його статусу на не житлове, це приміщення, на думку апелянта, є не житловим, тому послуги за отримане теплопостачання до нього не можуть оплачуватись за тарифом для населення. Крім того, суд прийшов до помилкового висновку, що визначені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг тарифи для категорії „інші споживачі" застосовується до інших юридичних осіб,

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Салоїд Н.М. Провадження № 22ц/792/2046/15

Доповідач - Переверзєва Н.І. Категорія 19.24

фізичних осіб-підприємців; фізичних осіб, які не є підприємцями, за не житлові приміщення. Вважає, що Житловим кодексом України чітко визначено, що житловим є приміщення, яке використовується для постійного або тимчасового проживання громадян, натомість у приміщенні за АДРЕСА_1 ОСОБА_1 із 02 липня 2007 року здійснює нотаріальну діяльність, отже це приміщення є не житловим. Право на здійснення нотаріальної діяльності в належному особі приміщенні набувається за декларативним принципом, а не шляхом виведення квартири із житлового фонду, до того ж, апелянт рахує, що спеціальне законодавство, яке регулює нотаріальну діяльність, не містить вимог до виведення квартири з житлового фонду. Таким чином, послуги з теплопостачання в приміщенні, яке використовується приватним нотаріусом для зайняття нотаріальною діяльністю, мають оплачуватись за тарифами для „інших споживачів" із початку відкриття об"єкту. Не погоджується апелянт із висновком суду про те, що чинний договір про надання послуг з теплопостачання від 13 жовтня 2010 року укладений із ОСОБА_1 як з фізичною особою, а сама вона не являється суб"єктом підприємницької діяльності. Вважає, що в укладанні будь-яких договорів між сторонами немає жодної потреби, оскільки договір на який посилався суд не відносить відповідача до певної категорії споживачів, однак зобов"язується оплачувати послуги за встановленими тарифами.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2006 року ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира за АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради ( п.1.1) за № 404 від 12 квітня 2007 року власнику надано дозвіл на реконструкцію означеної квартири під офіс з влаштуванням окремого виходу. У вказаній квартирі ніхто не зареєстрований і відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 06.1-25/25/907 від 19 березня 2015 року ОСОБА_1 здійснює там нотаріальну діяльність із 02 липня 2007 року. 13 жовтня 2010 року між фізичною особою ОСОБА_1 та міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" укладено договір про надання послуг із теплопостачання і на її ім"я відкрито особовий рахунок. Споживач здійснює оплату цих послуг за тарифами, встановленими для категорії „населення" і заборгованості по оплаті немає.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Отже, нотаріус не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року N 1875-IV споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.п. 2, 4 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 1053 від 13 жовтня 2011 року, а також послідуючими рішеннями цього органу відповідно за №№ 29 та 218 від 23 січня та 10 квітня 2014 року встановлено тариф на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, першій і другій групі споживачів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 619 від 28 листопада 2014 року „ Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів(крім населення)" МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" встановлено тарифи для населення і інших споживачів (крім населення). До першої групи віднесено" населення", до другої групи „інші споживачі", крім населення, - інші юридичні особи; фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності; - фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності за користування нежитловими приміщеннями.

Встановивши, що квартира за АДРЕСА_1 має статус житлового приміщення, а нотаріус ОСОБА_1, яка здійснює свою професійну діяльність у вказаному житловому приміщенні, не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оплата послуг з постачання до вказаного приміщення теплової енергії, які надає МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", має розраховуватись останнім за тарифами, встановленим для категорії споживачів "населення".

Посилання апелянта на невідповідність таких висновків суду правовим позиціям, що викладені у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі № 6-72 цс 12 не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються надання послуг з теплопостачання в нежилих приміщеннях, які використовуються приватними нотаріусами для зайняття адвокатською діяльністю.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу міського комунального підприємства „Хмельницьктеплокомуненерго" відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І.Переверзєва