У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування», третя особа - профспілковий комітет публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування», про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив поновити його на роботі у публічному акціонерному товариству «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» (далі - ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування») на посаді інженера-конструктора 2 категорії ВГКТР, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2014 року з урахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільнені в сумі 3 641 грн 43 коп., а також стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

В обґрунтування позову зазначав, що його звільнення відбулося з грубим порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки підприємством не було отримано згоди профкому первинної профспілкової організації на його звільнення. Окрім того, отримана роботодавцем відмова профкому була вмотивована, і за таких умов унеможливлювала звільнення працівника з роботи з ініціативи роботодавця.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним наказ генерального директора ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» від 10 червня 2014 року № 52-кл про звільнення з роботи інженера-конструктора 2 категорії ВГКТР ОСОБА_4 з 10 червня 2014 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України та скасовано його. Поновлено ОСОБА_4 на роботі у ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» інженером-конструктором 2 категорії ВГКТР та в цій частині рішення піддано негайному виконанню. Стягнуто з ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 червня 2014 року за 5 місяців, з відрахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільнені, в загальній сумі 14 565 грн 72 коп. Стягнуто з ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, а в решті рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. 235 КЗпП України, дійшов правильного висновку про те, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Крім того, незаконним звільненням з роботи, адміністрацією відповідача ОСОБА_4 було спричинено і моральні страждання, оскільки його незаконно було позбавлено право на працю, а тому наявні підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український науково-дослідний проектно-конструкторський і технологічний інститут трансформаторобудування» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко