АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Барановської Л.В., Волошиної В.М. ,

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

у с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Посилаючись на те, що 22 листопада 2003 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру за АДРЕСА_1.

За цим договором відповідач зобов'язувалася утримувати її з обов'язковою виплатою 100 грн. щомісяця, що має грошовий еквівалент , надавати комплексу послуг та зберігання за нею права довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі , своєчасно вносити квартирну плату, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла, а у разі захворювання відвідувати позивача у лікарні та доставити додому, надавати їй допомогу в домашніх умовах, а також у разі смерті поховати її.

Укладаючи договір довічного утримання , вказувала позивач , вона виходила з того, що відповідач буде пожиттєво надавати їй належний догляд, вартість матеріального забезпечення в розмірі 100 грн. буде достатньою та відповідач буде брати особисту участь у забезпеченні її харчами , одягом, ліками, необхідного догляду тощо.

Проте відповідач належним чином не виконує свої обов'язки, влаштовує з нею сварки, до того ж обставини, що були встановлені при укладенні договору істотно змінилися, зросли ціни на товари та послуги, високий рівень інфляції, відсутнє її забезпечення з боку відповідача належного догляду та харчування.

У зв'язку з тим, що вона є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи з кардіології потребує стаціонарного лікування з кардіології, сама себе забезпечує необхідними ліками та продуктами харчування, при цьому з часу укладання договору довічного утримання відповідач не утримує квартиру в задовільному стані , не виконує необхідних ремонтних робіт, ОСОБА_1 просила розірвати договір довічного утримання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідач належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилася і причину неявки суду не повідомила , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з відсутності підстав до його задоволення та розірвання договору довічного утримання,оскільки відповідач належним чином виконує свої обов'язки , які випливають з умов зазначеного позову.

Проте з таким висновками суду погодитися не можна , оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 425 ЦК УРСР( 1963 року ) , який діяв на час виникнення спірних правовідносин, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

З наведеного випливає, що змістом обов'язків набувача є систематичне матеріальне забезпечення відчужувача, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування , догляду і необхідної допомоги.

Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання ( далі-Договір), за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру за АДРЕСА_1 , яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 58,10 кв.м, житловою площею 31, 70 кв.м. ( п. 1, 2, 3) ( т. 1 а.с. 7-11).

Згідно п. 6 Договору ОСОБА_2 зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній вище квартирі ; своєчасно вносити квартирну плату, згідно розрахункової книжки ЖЕКУ, провадити по мірі необхідності поточний ремонт житла; в разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації , надавати їй допомогу в домашніх умовах; в разі смерті - поховати її.

Отже, умовами договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язується довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс послуг.

У договорі відсутня конкретизація обов'язків набувача майна щодо утримання відчужувача, але зазначено обов'язок щодо надання комплексу послуг, а тому виходячи з вимог ст. 425 ЦК України, слід розуміти ,у вигляді житла , харчування , догляду та необхідної допомоги.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначала , що вона є людиною похилого віку, інвалідом 3 групи по кардіології і укладаючи договір довічного утримання вона розраховувала , як це передбачено ст. 425 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) , що відповідач буде надавати їй довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла , харчування , догляду і необхідної допомоги і умовами Договору передбачено надання комплексу послуг.

В той же час, вказувала позивач , відповідач належним чином не виконує умови договору, не надає їй допомогу в домашніх умовах, а з червня 2014 року перестала надавати матеріальну допомогу, постійно вчиняє сварки з нею.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що позивач є хворою людиною і потребує допомоги , оскільки має проблеми із зором та хворе серце і потребує операції, але змушена сама прибирати у квартирі , готувати собі їжу та придбавати продукти харчування. Крім того , вони пояснили , що відповідач часто свариться з позивачкою, це чують всі сусіди.

Як стверджували зазначені свідки, відповідач негативно ставилася до позивача та між ними часто виникали конфлікти.

Відхиляючи показання зазначених свідків суд послався на те , що про обставини справи цим свідкам відомо зі слів позивача, проте такий висновок суперечить показанням цих свідків.

Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є сусідами позивача і неодноразово , як вони стверджували , були свідком того, як відповідач зобижала позивача, кричала на неї , у зв'язку з такими відносинами , вона готує собі їжу лише тоді коли відповідач та її дочка відсутні у квартирі . Свідок ОСОБА_4 стверджувала , що відносини між відповідачем та позивачем є жахливими. Прибирає квартиру та місця загального користування лише позивач , незважаючи на те , що є дуже хворою людиною. Неодноразово стверджували свідки, вони чули крики в квартирі та як позивача ображали відповідач і її донька.

Свідок ОСОБА_6 також вказувала на неприязні відносини , які склалися між сторонами. Вона пояснювала суду , що допомагала позивачу , придбавала їй ліки та їжу, коли та сама не могла це зробити за станом здоров'я, а коли вона у 2014 році 10 днів знаходилася на стаціонарному лікуванні в Інституті кардіології ім. академіка ОСОБА_8, відвідувала її, проте відповідача вона ні разу там не зустрічала. Ліки , стверджує свідок , придбала позивач і додому з лікарні приїхала на 17 тролейбусі , відповідач , як це передбачено договором не забирала її з лікарні.

З Епікризу з історії хвороби хворої ОСОБА_1 випливає , що вона знаходилася на лікуванні з 21 травня 2014 року по 30 травня 2014 року і їй встановлений діагноз клінічний : хронічна ревматична хвороба серця, неактивна фаза. Комбінована мітральна вада без чіткої переваги ІІІ-IV ст. Розширення висхідного відділу аорти. Комбінована аортальна вада без чіткої переваги ІІ ст. ІХС- постінфактний кардіосклероз (ІМ1979р) нечаста передсердна екстрасистолія.Гіпертонічна хвороба ІІ стадія І ступінь. Ризик 3 СН ІІА стадія із збереженою ФВ ЛШ.ФК ІІ-ІІІ( NYHA).

Крім цього, у супутньому діагнозі , вказано глаукома обох очей.

Позивачу рекомендовано : нагляд кардіолога за місцем проживання , контроль АТ , ЕКГ.

Нагляд НДІ серцево-судинної хірургії для вирішення питання оперативного лікування.

Запобігати фізичним та психоемоційних перевантажень.

У консультативному висновку від 13.05.2014 №6288 ДУ " Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України " вказується на необхідність протезування митрального клапана +АКШ( т.1 а.с. 37).

З 09 квітня 2014 року по 18 квітня 2014 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в Олександрійській клінічній лікарні м. Києва з діагнозом : змішана ІІІ а глаукома , периферична дегенерація сітківки , міопія високого ступеню обох очей.

Позивач надала докази , що необхідні їй ліки вона придбавала сама і оплачувала благодійний внесок лікарні ( т.1 а.с. 35-42,51-55, 130 -135).

Відповідно до 6 Договору ОСОБА_2 зобов'язувалася довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній вище квартирі ; своєчасно вносити квартирну плату , згідно розрахункової книжки ЖЕКу, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла ; в разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації , відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах( т.1 а.с. 7).

Однак, відповідач не надала суду доказів в підтвердження виконання зазначеної умови договору, коли позивач знаходилася в лікарні, що вона її відвідувала та після лікування доставила додому, а також надавала допомогу в домашніх умовах з огляду на стан її здоров'я, про що свідчать дані про неодноразові виклики позивачем карети швидкої допомоги та інша меддокументація.

Як свідчать наведені докази, за станом свого здоров'я позивачу протипоказано фізичні та психоемоційній перевантаження, але наведені обставини свідчать про те , що відповідач постійно створювала конфліктні ситуації в квартирі.

Зазначена обставина об'єктивно підтверджується листами Голосіївського районного управління ГУ в місті Києві МВС України з вересня 2014 року по січень 2015 року, з яких випливає, що позивач неодноразово зверталася до Голосіївського управління з скаргами щодо вжиття заходів відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_9, які постійно створюють конфліктні ситуації, які виникають, зокрема , з приводу користування позивачем особистими речами в місцях загального користування .

В ході перевірки заяв позивача з відповідачем та її донькою проведено профілактичну роботу( т.1 а.с.43-47)

Згідно довідки КП"ЖЕО-105" Голосіївського району м. Києва від 14.01.2015 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_9 і ОСОБА_1.( т. 1 а.с. 31).

05 березня 2014 року комісія КП"ЖЕО-105" Голосіївського району м.Києва в складі: майстрів ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 обстежила квартиру АДРЕСА_1 на предмет технічного стану про що склала акт , згідно якого при обстеженні було встановлено, що в двокімнатній квартирі довший час не виконувався ремонт, в коридорі по стелі спостерігаються тріщини шириною відкриття 1-2мм/стеля пофарбована вапном/,на стінах фарба також спостерігаються тріщини різної довжини, ширина розкриття 1-2 мм. У кімнаті площею 14 кв.м по стелі спостерігаються тріщини ширина розкриття 1-2-3 мм, відставанням шпалер на стику швів, по кутках від стелі до підлоги спостерігається зближення шпалер. Кімната площею 17 м. кв. закрита, через дверне скло спостерігаються тріщини по всій площі з відставанням шпалер на стінах та стику швів. В кухні по стелі та стінах тріщини ширина розкриття 1-2-3 мм довжиною від 1 до 2 м, на підлозі лінолеум який потребує заміни. В туалеті по стелі та стінах спостерігаються тріщини ширина розкриття 1-2-3 мм. В ванній кімнаті довгий час не виконувався ремонт, по стелі спостерігаються тріщини ширина розкриття ( т. 1 а.с.31-34).

Згідно аналітичної довідки щодо можливості та найбільш імовірної вартості та технічного стану житлової двокімнатної квартири , розміщеної за адресою : АДРЕСА_1, яка складена ТОВ " САБО+" від 13.07.2015 №065/15-Р : стіни - не поодинокі сліди відшарування шпалер; штукатурка - тріщини та відпадання штукатурки; стеля - звичайна побілка, сліди потемніння та деформації штукатурки;

підлога - паркет ,відставання окремих клепок, відколи , стертості , скрип в глухий шум під час ходіння;

Лінолеум - відставання матеріалу на стиках , утертість та пробиття;

Санвузол - підлога плитка, стіни плитка, штукатурка пофарбована - відставання плитки , стертість та пошкодження; на стінах тріщини та відпадання штукатурки;

Вікна - дерев'яні, тріщини в місцях примикання коробок до стін ; на нижньому брусі віконної рами; деревина розшаровується , рами розхитані; сліди лущення фарби;

Двері - металеві ( вхідні) пошкодження декоративної обшивки; дерев'яні міжкімнатні : трішини, сліди лущення фарби.

У довідці зазначено, що квартира має задовільний стан, але потребує поточного ремонту.( т.2 а.с. 96,97)

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо проведення поточного ремонту в квартирі .

Відповідно до п. 7 Договору вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 100 грн. в місяць. У випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державою коефіцієнту доходів населення.

Висновки суду про те, що відповідач належним чином виконувала умови Договору з посиланням на те, що вона надає позивачу матеріальну допомогу в більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору.

Однак, такого висновку суд дійшов без повного та всебічного з'ясування обставин справи та не взяв до уваги ту обставину , що умовами договору передбачено , що у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого коефіцієнту доходів населення і на 01.01.2015 року становила 342,60 грн., а на 01.04.2014 - 282,60 грн.

При цьому прожитковий мінімум на 2014 рік для непрацездатних осіб становить 949,00 грн.

Згідно повідомлень УДППЗ " Укрпошта" від 31.03.2015 року та 18.06.2015 поштові відправлення від 22.09.2014 на суму 400,00 грн., 24.11.2014 на суму 500,00 грн., 19.12.2014 на суму 400,00 грн., 24.01.2015 не виплачені адресату, а поштові відправлення №382 від 26.03.2014 на суму 300,00 грн. № 0199 від 28.04.2014 на суму 300, 00 грн. та № 0124 від 13.05.2014 року виплачені адресату(т.1 а.с. 172,173).

За даними повідомлення Київської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку " Укрпошта" від 18.06.2015 № 303/06-458 з січня 2015 року по травень 2015 року на ім'я ОСОБА_1 надійшло п'ять переказів, які відправлені відправнику ( т.1 а.с. 173)

У суді апеляційної інстанції представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді , які надані керуючим ТВБВ № 10026/0187 Головного управління по м. Києві та Київській області АТ " Ощадбанк" щодо отримання переказів на ім'я позивача , яке було задоволено судом, оскільки, як зазначено у відповіді, воно надано на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2015.

Крім того, стверджувала представник позивача , квитанції про сплату грошових коштів позивачу були надані відповідачем в останньому судовому засіданні і суд відмовив у задоволені клопотання представника відповідача про витребування доказів в підтвердження того, хто саме їх отримував , так як позивач заперечувала їх отримання ( т.2 а.с.182-183).

Зі змісту відповіді від 13.10.2015 № 2775 ТВБВ № 10026/01187 випливає, що кошти відправлені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_13 26.06.2014 на суму 400,00 грн., 12.07.2014 на суму 400,00 грн. та 23.10.2014 на суму 500,00 грн. були отримані 11.10.2014 та 08.12.2014 самим відправником , а не ОСОБА_1

У відповіді від 06.11.2015 керуючий ТВБВ №10026/0187 філії - Головного управління по Києву та Київській області АТ " Ощадбанк" повідомив , що 13.10.2015 за вих. № 2775 на ім'я ОСОБА_1 було направлено достовірну інформацію про те , хто є отримувачем коштів відправлених ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 26.06.2014 на суму 400,00 грн., 12.07.2014 на суму 400,00 грн., та 23.10.2014 на суму 500,00 грн., вони були отримані 11.10.2014 та 08.12.2014 самим відправником , а не ОСОБА_1 і цією а інформацією слід керуватися , а не відповіддю від 28.07.2015 за вих. № 2124( т.1 а.с. 173 , т.2 а.с. 182)

В той же час, суд у рішенні на підтвердження виконання відповідачем умов договору довічного утримання послався на відповідь від 28.07.2015 за вих. № 2124, яка є недостовірною.

У листі міститься також роз'яснення , що відповідно до Правил внутрішньодержавної системи " Система термінових переказів " Швидка копійка" затверджених постановою правління АТ " Ощадбанк" від 18 липня 2014 року № 473 , за умови відсутності у квитанціях на термінові перекази за системою " Швидка копійка" зазначення номерів телефонів отримувача коштів, обов'язок щодо інформування отримувача коштів про надходження відповідних переказів, бере на себе відправник коштів, повідомивши отримувачу контрольний номер переказу.

Проте в наданих відповідачем квитанціях про здійснення термінового переказу відсутні номери телефонів отримувача, а відповідач докази про повідомлення позивача про направлені перекази та контрольний номер переказу суду не надала.(т.1 .143зв,144 зв.147 зв.)

Зазначені докази спростовують висновки суду про належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за договором довічного утримання.

Показання відповідача допитаного , як свідка та свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 , ОСОБА_17, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які стверджували про належне виконання відповідачкою своїх обов'язків за договором довічного утримання суд оцінює критично і не може прийняти їх до уваги , оскільки вони суперечать наведеним доказам.

Не можна погодитися з висновком суду , що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року встановлені обставини , які відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді інших справ , в яких беруть участь ті самі особи, оскільки судом встановлювалися обставини виконання умов договору за інший період часу та виходячи з наданих сторонами на той час доказів, а не спірний період, з квітня 2014 року.

Згідно ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Виходячи з наведеного , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача , оскільки наведені докази свідчать про неналежне виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання, а тому вимоги позивача про його розірвання підлягають задоволенню.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

У зв'язку з розірвання договору довічного утримання підлягають до задоволення і вимоги позивача про визнання за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 22 листопада 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори НовицькоюР.М., зареєстрований в реєстрі за № 6-2979.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: