У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати недійсною угоду № 303782 від 2 листопада 2009 року з усіма додатками, укладеними між сторонами та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 79 489 грн. 92 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що 2 листопада 2009 року між сторонами було укладено угоду № 303782, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему «АвтоТак». Угода укладалася шляхом її підписання та додатків №№ 1,2,3,4, які є її невід'ємною частиною. Метою укладення даного договору було отримання автомобіля JAC, вартістю 97 876 грн. 92 коп., який він розраховував отримати від відповідача протягом року через систему придбання у групах «АвтоТак». Перед укладанням договору він ознайомився з його змістом, проте мало що зрозумів. Вважає, що договір був укладений ним під впливом обману і з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики, зокрема: він отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно укладеного договору, умови договору є несправедливими відносно нього, так як всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на його шкоду. Такі дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилаючись на положення ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказував на те, що спірна угода була укладена відповідачем без дозволу (ліцензії), що відповідно до ст. 227 ЦПК України є підставою для визнання її недійсною.

Ураховуючи викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Оскільки вищезазначена касаційна скарга розглянута судом касаційної інстанції по суті й у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги поверненню не підлягає (Постанова Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-138цс14).

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний