пр. № 2-п/759/51/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Ярмащук К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із завою про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року, мотивуючи її тим, що вказане рішення було прийнято за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема надати суду свої пояснення та докази, які мають істотне значення для вирішення справи та свої заперечення проти позову.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву свого довірителя, просив заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у судовому засіданні проти вказаної заяви заперечував, просив у її задоволенні відмовити посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення з»явившихся осіб, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволені.

Доводи заявника про те, що його не було повідомлено про розгляд справи є необгрунтованими з наступних підстав.

Згідно повідомлення адресного бюро м. Києва від 01.10.2014 року ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24) куди і направлялись судом повістки та телеграма про виклик у судові засідання, які в свою чергу були врученні останньому належним чином, про що свідчать рекомендовані зворотні повідомлення на а.с. 28, 38, 40.

Таким чином, суд постановляючи заочне рішення, діяв відповідно до чинних норм цивільного процесу.

Крім того, в своїй заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 сам зазначає, що йому було повідомлено про судове засідання 01.12.2014 року, тобто завчасно, що також оцінюється судом відповідним чином.

Що ж до доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, як то зазначено в ст. 232 ЦПК України, то такі суду надано та кі не було.

Посилання представника ОСОБА_1 на подачу ним 17.03.2015 року заяви про застосування строків позовної давності, як на такі докази, оцінюються судом критично, оскільки така заява подається під час розгляду справи, а не після та не в порядку перегляду заочного рішення.

Крім того, такий строк позовної давності не був пропущений позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом, враховуючи Акт звірки заборгованості від 14.05.2012 року який було підписано між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ОСОБА_1 згідно якого відповідач визнав наявність заборгованості перед Банком, що в силу ст. 264 ЦК України вказує на його переривання. Враховуючи і те, що сума пені, процентів розрахована та стягнута в межах річного терміну, що також відповідає нормам ч.2 ст. 258 ЦК України.

Посилання представника ОСОБА_1 лише під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду на візуальну невідповідність підпису його довірителя в Акті звірки заборгованості від 14.05.2012 року також оцінюються судом критично, оскільки таку невідповідність не підтверджено належним доказом, а сам факт посилання на таку обставину не є доказом такого, а лише може бути підствою для оспорювання відповідного правочину, право на яке існує у відповідача і тепер, з урахуванням визнання вказаним представником належності підпису відповідача на самому кредитному договорі.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року у вказаній справі відсутні, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.228-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя