У х в а л а

ІМенем УКраїни

8 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Украгазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2010 року, додаткове рішення цього ж суду від 17 грудня 2010 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Украгазбанк» (далі - ПАТ АБ «Украгазбанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 214-к-ф, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 36 600 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки та між банком і позичальником - договір застави, предметом якого є належний останньому автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1. Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором, просило позов задовольнити.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2010 року позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 214 К-Ф від 14 вересня 2007 року в розмірі 27 728,14 доларів США звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вилучено з володіння ОСОБА_6 зазначений автомобіль та передано його на відповідальне зберігання ПАТ АБ «Украгазбанк». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 27 728,14 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави, вилучення автомобіля з володіння ОСОБА_6 та передачі його на відповідальне зберігання банку. Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2010 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову до поручителя.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 14 вересня 2007 року між ПАТ АБ «Украгазбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 214-к-ф, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 36 600 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування ним.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язувався перед банком відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, між банком і позичальником було укладено договір застави, предметом якого є належний останньому автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором своїм особистим майном за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до положень п. 1. 1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 14 вересня 2007 року, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 36 600 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування ним.

У поясненнях наданих до апеляційного суду, викладених у заяві (а. с. 207, т. 1). ОСОБА_4 зазначав, що стягуючи заборгованість за кредитним договором суд першої інстанції виходив із розрахунку заборгованості, в якій ставка за користування кредитом визначена у розмірі 13,5 %, тобто банком було збільшено розмір відсотків за кредитом, на що він згоди не давав.

Однак апеляційний суд вказаних доводів не перевірив, не з'ясував чи було збільшено розмір процентної ставки та чи не призвела така її зміна до збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки при доведеності цих обставин таке тягне припинення поруки (ч. 1 ст. 559 ЦК України), що виключає можливість покладення на поручителя відповідальності за невиконання боржником своїх обов'язків.

Крім того, залишаючи без змін рішення районного суду в частині вирішення вимог до поручителя, апеляційний суд виходив із того, що вимоги банку до нього пред'явлено протягом шести місяців від моменту настання часу сплати чергового платежу за зобов'язаннями по кредитному договору.

При цьому апеляційний суд не звернув уваги на положення п. 5. 2 договору відповідно до якого порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить позову до поручителя.

Отже у договорі поруки встановлено строк дії поруки у зв'язку з чим встановлене ч. 4 ст. 559 ЦПК України правило про припинення поруки у разі, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, не підлягало застосуванню.

За таких обставин апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог до ОСОБА_4

Неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий цього розгляд до цього суду.

При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно врахувати положення п. 3. 1. 9 кредитного договору та п. п. 1.1-1.3 договору поруки, перевірити що стало підставою для нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % і чи є таке нарахування збільшенням відсоткової ставки, на що потрібна згода поручителя, чи нарахування відсотків у такому розмірі є наслідком неналежного виконання боржником зобов'язань, що потягло за собою збільшення відсоткової ставки до конкретного розміру, як це передбачено умовами кредитного договору за цих обставин, за виконання якого поручився ОСОБА_4

В іншій частині рішення апеляційного не оскаржується, тому суд касаційної інстанції його законність не перевіряє.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року в частині вирішення вимог публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Украгазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник