АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Прозорової М.Л.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_3, 3-я особа: товариство з обмеженою відповідальністю "АСАЛ-МЕТАЛ" про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 17 жовтня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 04 березня 2008 року між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є позивач, та ТОВ "Асал-Метал" був укладений Генеральний кредитний договір №29/2008-21ЮЛ, згідно умов якого, та наступних додаткових угод до нього, банк зобов'язався надати позичальнику мультивалютний кредит у розмірі, що дорівнює сумі траншів, передбачених цим договором. Відповідно до умов кредитного договору банком було встановлено позичальнику ліміт кредитних операцій у сумі 2 342 000 доларів США - перший транш та 54 896 653,24 грн. - другий транш. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 19 серпня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №29/2008-21ЮЛ/з/П-2 з наступними змінами та доповненнями до нього. За умовами договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання боржником свої зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених умовами кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість за сумою кредиту, відсотками, адміністративною комісією та пенею за порушення строків виконання зобов'язань у сумі 2 798 820,12 доларів США, еквівалент 38 634,60 доларів США та 76 961 504,12 грн. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі та судові витрати по справі.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року у задоволенні заявлених вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відмовляючи в стягненні заборгованості з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг основного зобов'язання було збільшено без згоди останнього, що призвело до збільшення його обсягу відповідальності, у зв'язку з чим зобов'язання є припиненими, а тому заборгованість утворена в результаті неналежного виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Погоджуючись з висновком суду про необхідність відмови у задоволені заявлених позовних вимог, судова колегія не може погодитись з зазначеною судом першої інстанції підставою.
Судом встановлено, що між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ" та ТОВ "Асал-Метал" 04 березня 2008 року було укладено Генеральний кредитний договір №29/2008-21ЮЛ відповідно до якого, банк зобов'язався надавати позичальнику за його вимогою банківській послуги по кредитуванню в порядку та на умовах, визначених цим договором, а також договором про надання конкретного кредитного продукту, який буде укладатися в межах та на виконання Генерального кредитного договору та буде його невід'ємною частиною.
В подальшому між банком та позичальником на підставі Генерального кредитного договору неодноразово укладалися додаткові угоди, а саме: додаткова угода №1 від 25 квітня 2008 року, додаткова угода б/н від 19 квітня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 липня 2010 року.
Крім того, у відповідності до умов Генерального кредитного договору від 04 березня 2008 року, між банком та позичальником було укладено кредитний договір №29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року з наступними додатковими угодами до нього: додаткова угода 1 від 08 грудня 2008 року, додаткова угода б/н від 20 квітня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 липня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 листопада 2010 року, додаткова угода б/н від 30 грудня 2010 року, додаткова угода б/н від 11 січня 2011 року, додаткова угода б/н від 31 січня 2011 року, додаткова угода б/н від 28 лютого 2011 року, додаткова угода б/н від 01 квітня 2011 року, додаткова угода б/н від 29 квітня 2011 року, додаткова угода б/н від 31 травня 2011 року, договір про внесення змін від 28 липня 2011 року, додаткова угода №13 від 19 серпня 2011 року, додаткова угода №14 від 30 листопада 2011 року, додаткова угода №15 від 29 лютого 2012 року, додаткова угода №16 від 31 травня 2012 року, додаткова угода №17 від 27 червня 2012 року, додаткова угода №18 від 27 вересня 2012 року, додаткова угода №19 від 30 листопада 2012 року.
З метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором №29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №29/2008-21 ЮЛ/З/П-2.
До зазначеного договору поруки сторонами укладались додаткові угоди: додаткова угода №1 від 30 листопада 2011 року, додаткова угода №2 від 08 грудня 2011 року, додаткова угода №3 від 29 лютого 2012 року, додаткова угода №4 від 27 червня 2012 року, додаткова угода №5 від 27 вересня 2012 року - якими вносилися зміни до строків і розмірів повернення кредиту за кредитним договором №29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Виходячи з викладеного, оскільки ТОВ "Асал-Метал" не виконав взятих на себе зобов'язань щодо належного виконання умов кредитного договору №29/2008-21ЮЛ/3 у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2 798 820, 12 доларів США та 76 961 504 грн. 12 коп., а поручитель ОСОБА_3 несе з останнім солідарну відповідальність перед кредитором, у банку виникло право пред'явлення позову щодо стягнення заборгованості з відповідача.
Частиною 1 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.
Пунктом 1.1 статті 1 Додаткової угоди визначено, що прострочені проценти визнаються строковими та мають бути сплачені в розмірах та в строки встановлені графіком погашення.
Зазначена позиція узгоджується з додатковою угодою №19 від 30 листопада 2012 року до кредитного договору.
З урахуванням того, що поручитель укладаючи додаткову угоду №5 від 27 вересня 2012 року до договору поруки був обізнаний щодо визнання прострочених процентів строковими, а додатковою угодою №19 до кредитного договору не внесено нових зобов'язань, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо припинення зобов'язань поручителя за договором поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки укладання додаткової угоди №19 хоч і не узгоджена з останнім, однак не збільшує розміру відповідальності самого поручителя, а тому не припиняє зобов'язань за договором поруки на вказаній підставі.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Пунктом 1 статті 1 Додаткової угоди №18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору визначено строк повернення прострочених процентів, згідно якого остання частина повинна бути повернута 03 грудня 2012 року.
Пунктом 1.2 статті 1 Додаткової угоди №18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору визначено строк повернення першого траншу частинами, згідно якого остання частина повинна бути повернута 25 грудня 2013 року.
Пунктом 6.2 статті 1 Додаткової угоди №18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору визначено строк повернення другого траншу частинами, згідно якого остання частина повинна бути повернута 25 грудня 2013 року.
Пунктом 6.1 статті Договору поруки №29/2008-21ЮЛ/3/П-2 від 19 серпня 2011 року визначено, що порука за кредитним договором припиняється з припиненням зобов'язання.
Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Виходячи з того, що договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого зобов'язання припиняється, протягом 6 місяців після настання строку виконання основного зобов'язання позивач з відповідною вимогою до відповідача до суду не звернувся (строк повернення першого траншу - 26 червня 2014 року, другого траншу - 26 червня 2014 року та повернення процентів - 03 червня 2014 року, а до суду позивач звернувся у жовтні 2014 року) порука припинена, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.
Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" - задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

М.Л.Прозорова