У х в а л а

іменем україни

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_3, третя особа - відділ опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси про визнання договору міни недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 15 липня 2009 року вона уклала договір міни з відповідачкою ОСОБА_4, відповідно до якого у власність ОСОБА_3 переходила квартира АДРЕСА_1 в м. Одесі, а у власність ОСОБА_4 - квартира АДРЕСА_2

Вказувала, що в якості доплати за вищезазначену квартиру ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20 500 доларів США

Після укладення договору позивачка вселилася у квартиру АДРЕСА_1 в м. Одесі, проте в зазначеній квартирі залишаються зареєстрованими відповідачі.

Враховуючи вказане, позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вказаний договір міни було укладено під впливом тяжких обставини та на вкрай невигідних умовах.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили визнати договір міни недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2013 року, позов ОСОБА_3 було задоволено. Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору міни недійсним відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та безпідставності зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 15 липня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір міни, відповідно до якого у власність ОСОБА_3 переходила квартира АДРЕСА_1 в м. Одесі, а у власність ОСОБА_4 - квартира АДРЕСА_1

За зазначеним договором ОСОБА_3 доплатила ОСОБА_4 20 500 доларів США, про отримання зазначених коштів ОСОБА_4 надала розписку.

ОСОБА_3 знялася з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, а ОСОБА_4 не знялася з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1 м. Одесі, посилаючись на порушення прав неповнолітніх дітей.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, суди вірно виходили з того, що ОСОБА_3, набувши право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Одесі, мала право ставити питання про визнання осіб - відповідачів у справі - такими, що втратили право користування житлом, та ці вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Також суди дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки позивачами за зустрічним позовом не було надано належних доказів на підтвердження того, що спірний договір міни було укладено під впливом тяжких обставини та на вкрай невигідних умовах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: В.М. Коротун

О.В. Попович

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко