печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

10 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Середи К.О., при секретарі Герасименко М.М., розглянувши подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Шаркова Олександра Олександровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло подання державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шаркова О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у Відділі ДВС Печерського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/27843/14ц, виданого 10.04.2015 щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми коштів у розмірі 392589,81 грн.

В судове засідання державний виконавець не з'явився. Причини неявки суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок.

Суд, дослідивши матеріали подання та приєднані до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 377-1 цього Кодексу передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів подання вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Шаркова О.О. від 24.04.2015, відкрито виконавче провадження № 47316805 з приводу примусового виконання виконавчого листа № 761/27843/14ц та 13.05.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів подання вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого провадження № 47316805 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/27843/14ц, виданого 10.04.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 392589,81 грн., встановлено, що боржник ухиляється від добровільного виконання зобов'язань та рішення в цілому. Заборгованість обсягом 392589,81 грн. не погашено.

Державний виконавець в своєму поданні посилається на те, що боржник рішення не виконує, жодних дій щодо виконання не здійснює.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Шаркова О.О. від 13.05.2015 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону та його відчуження.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Таких доказів суду не надані.

Державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов'язання, але не робить цього з неповажних причин.

Власне посилання на наявність боргу за виконуваним судовим рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язання і не може бути підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання необґрунтоване, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 208, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Шаркова Олександра Олександровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.О. Середа