Ухвала

іменем україни

26 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Червонослобідської сільської ради про визнання будівельних матеріалів особистою приватною власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області, про витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання особистою приватною власністю будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, з яких складається об'єкт незавершеного будівництва.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням виконкому Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області народних депутатів від 24 квітня 1997 року «Про надання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» йому надано земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 під індивідуальну забудову. В 2006 році він розпочав на даній земельній ділянці самочинне будівництво житлового будинку: протягом 2006-2007 років збудував фундамент, у 2008 році - стіни з ракушняка та перестінки в будинку, в 2009 році - дах. З осені 2012 року по 2014 рік у будинку утеплені стіни, зроблена огорожа, погріб, залитий фундамент під гараж та сарай. На підставі рішення Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18 червня 2009 року власником зазначеної земельної ділянки став ОСОБА_5, який 23 жовтня 2010 року отримав державний акт на право власності на цю земельну ділянку. 07 березня 2013 року право власності на дану земельну ділянку відповідно до договору дарування набув ОСОБА_4. 18 жовтня 2013 року останній отримав технічний паспорт на споруджений на цій земельній ділянці житловий будинок. Оскільки будівництво цього будинку здійснювалось позивачем за власні кошти, просив визнати його особистою приватною власністю будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, з яких складається споруджений ним будинок.

Ухвалою місцевого суду від 28 травня 2014 року до участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 залучено в якості співвідповідача ОСОБА_6.

ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, зазначивши третіми особами ОСОБА_5 та Червонослобідську сільську раду Черкаського району Черкаської області.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 09 листопада 2002 року по 01 листопада 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. У період шлюбу останній відповідно до рішення Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18 червня 2009 року отримав у власність земельну ділянку площею 0,1608 га, розташовану по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З метою отримання дозвільних документів на будівництво 25 листопада 2010 року вони звернулися до Черкаської районної державної адміністрації із заявою про погодження намірів забудови земельної ділянки за вказаною адресою. За час шлюбу, на цій земельній ділянці подружжям було побудовано житловий будинок, що складається з вітальні, трьох спалень, двох передпокоїв, кухні, ванни та туалету, який не було введено в експлуатацію у зв'язку з ускладненням сімейних відносин. Вважаючи себе власником обладнання та іншого майна, що було використане у процесі будівництва даного будинку ОСОБА_6 просила суд витребувати це майно у ОСОБА_4.

Ухвалою суду 28 травня 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ним право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи з яких складається об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, у процесі розгляду справи судами не порушені норми матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось саме ОСОБА_4. Заява ОСОБА_5 про погодження плану забудови земельної ділянки та план забудови не підтверджують участь його та ОСОБА_6 у будівництві. Станом на 2010 рік основні будівельні роботи по спорудженню спірного житлового будинку були вже виконані. Відповідно до ст. 387 ЦК України, на яку, як на правову підставу своїх вимог, посилалася ОСОБА_6, витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним, може лише власник цього майна, а позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів, які підтверджували б її право власності на будівельні матеріали, використані при спорудженні спірного житлового будинку.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук Л.М. МазурТ.О. Писана