13.02.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № CNL-701/723/2007 в розмірі 2934478,42 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-701/367/2008 в розмірі 1939733,87 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року до нього від ПАТ "ОТП Банк" перейшло право вимоги до відповідачів за вказаними вище кредитними договорами.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Пояснив, що обсяг відповідальності на кредитним договором № CNL-701/723/2007 у зв'язку із укладенням додаткової угоди не змінювався, оскільки згідно умов вказаного договору відсоткова ставка була пов'язана із показником FIDR, який є динамічною величиною.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за їх відсутності, суду не надали.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Пунктом 5 Частини № 1 Кредитного договору № CNL-701/723/2007 було передбачено, що Борговими зобов'язаннями є зобов'язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись, неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших Платежів, якщо такі матимуть місце.
Умовами Кредитного договору № CNL-701/723/2007 в редакції додаткового договору № 1 від 10.02.2009 року також було передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх Боргових зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору.
Крім того, умовами кредитного договору № CNL-701/723/2007 та додаткового договору № 1 від 10.02.2009 року було передбачено повернення Позичальником відповідної частини кредиту та сплати процентів шляхом щомісячних ануітетних платежів.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № CNL-701/723/2007, 08.08.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" (Банком) та ОСОБА_2 (Поручителем) було укладено договір поруки № SR-701/723/2007, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати по її зобов'язанням за кредитним договором № CNL-701/723/2007.
В подальшому, уклавши додатковий договір № 1 від 17.04.2009 року, сторони узгодили використання фіксованої процентної ставки за кредитом в період з 17.04.2009 року по 17.06.2009 року в розмірі 7,00 % річних, а на період з 17.06.2009 року до повного виконання Боргових зобов'язань - використання плаваючої процентної ставки в розмірі 5,82 % + FIDR.
Пунктом 5 Частини № 1 Кредитного договору № ML-701/367/2008 було передбачено, що Борговими зобов'язаннями є зобов'язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись, неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших Платежів, якщо такі матимуть місце.
Відповідно до п. 4.1.1 частини № 2 Кредитного договору № ML-701/367/2008, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.
Умовами Кредитного договору ML-701/367/2008 в редакції додаткового договору № 1 від 17.04.2009 року також було передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх Боргових зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору.
Крім того, умовами кредитного договору ML-701/367/2008 та додаткового договору № 1 від 17.04.2009 року було передбачено повернення Позичальником відповідної частини кредиту та сплати процентів шляхом щомісячних платежів.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-701/367/2008, 17.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (Банком) та ОСОБА_3 (Поручителем) було укладено договір поруки № SR 701/367/2008, згідно умов якого поручитель ОСОБА_3 зобов'язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати по її зобов'язанням за кредитним договором № ML-701/367/2008.
29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на Кредитний портфель, який включає в себе права вимоги до божників (їх поручителів), в тому числі права вимоги за вказаним вище кредитними договорами № CNL-701/723/2007 та № ML-701/367/2008.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок в тому числі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Таким чином, з наданих позивачем документів судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідачів за вказаними вище кредитними договорами та договорами поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальний розмір заборгованість за кредитним договором № CNL-701/723/2007 складає 2934523,77 грн., за кредитним договором № ML-701/367/2008 - 1939763,85 грн.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-701/723/2007 в загальному розмірі 2934478,42 грн., за кредитним договором № МL-701/367/2008 - в загальному розмірі 1939733,87 грн.
За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № CNL-701/723/2007 в загальному розмірі 2934478,42 грн. та заборгованості за кредитним договором № ML-701/367/2008 в загальному розмірі 1939733,87 грн., в зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги, пред'явлені до ОСОБА_1, в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вказаним кредитними договорами з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд керується наступним.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 18 липня 2012 р. № 6-78 цс 12, від 21 травня 2012 р. № 6-48 цс 11, від 23 травня 2012 р. № 6-33 цс 12, в яких зазначено, що згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Як вбачається з умов ст. 4 договорів поруки № SR-701/723/2007 та № SR 701/367/2008, вказані договори набирають чинності з дати їх підписання сторонами та діють до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором.
З огляду на вказані вище правові позиції Пленуму ВССУ та ВСУ, в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
З обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в постанові ВСУ від 17.09.2014 року по справі № 6- 53 цс 14, вбачається, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
В обов'язкових для всіх судів правових позиціях, викладених в постанові ВСУ від 21.01.2015 року по справі № 6-190 цс14, також зазначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.
Як встановлено судом з досудових вимог № 8481 від 02.06.2011 року, № 8482 від 02.06.2011 року, № 8483 від 02.06.2011 року та № 8484 від 02.06.2011 року, а також описів вкладення в цінний лист (а.с. 61-68), в 2011 році позивачем на адресу ОСОБА_1, а також поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було направлено вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами № CNL-701/723/2007 та № ML-701/367/2008 відповідно. Зокрема, у вказаних вимогах позивачем заявлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитними договорами в повному обсязі.
При цьому умовами п. 3.4. Договорів поруки № SR-701/723/2007 та № SR 701/367/2008 передбачено, що вимога кредитора вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Умовами п. 1.9., п. 6.3. Частини № 2 кредитних договорів № № CNL-701/723/2007 та № ML-701/367/2008 також передбачено, що всі повідомлення будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані за місцезнаходженням відповідної сторони. Як встановлено судом з вказаних вище досудових вимог та описів вкладень, вказані вимоги надсилались відповідачам за належними адресами, що вказані у відповідних договорах.
До суду з дійсним позовом до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач звернувся 29.05.2014 року, тобто майже через три роки після пред'явлення вимог про повне дострокове погашення заборгованості за відповідними кредитними договорами.
За таких обставин порука за договорами № SR-701/723/2007 та № SR 701/367/2008 у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основаного зобов'язання не пред'явив позовних вимог до поручителів.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог, пред'явлених до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-701/723/2007 від 08.09.2007 року в загальному розмірі 2934478,42 грн. (два мільйони дев'ятсот тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят вісім гривень сорок дві копійки).
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-701/367/2008 від 17.06.2008 року в загальному розмірі 1939733,87 грн. (один мільйон дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч сімсот тридцять три гривні вісімдесят сім копійок).
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені останнім судові витрати в розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.