АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 685/756/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1827/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представниці відповідача Севастьянової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Мир» про скасування розпоряджень про застосування дисциплінарного стягнення, відсторонення від роботи і звільнення, поновлення на роботі та допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Мир» (далі - ВСК «Мир») про скасування розпоряджень про застосування дисциплінарного стягнення, відсторонення від роботи і звільнення, поновлення на роботі та допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що з 20 серпня 1988 року він працював у ВСК «Мир» трактористом, а з 3 лютого 2011 року його було призначено на посаду мельника. 29 жовтня 2013 року позивача незаконно відсторонено від роботи у зв'язку з неможливістю її виконання за станом здоров'я. Рішенням суду він був допущений до виконання трудових обов'язків, після чого позивач пройшов медичний огляд, яким встановлено його придатність для роботи за професією. Не зважаючи на це, розпорядженням № 2 від 25 березня 2015 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани та відсторонено його від роботи без збереження заробітної плати у зв'язку з ухиленням останнього від проходження обов'язкового медичного огляду. В подальшому розпорядженням № 4 від 12 травня 2015 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивача звільнено за те, що він повторно не пройшов обов'язковий медичний огляд. Вказане звільнення є незаконним, оскільки позивач за займаною посадою та виконуваною роботою не відноситься до працівників, які повинні проходити обов'язкові медичні огляди. Він не вчиняв дисциплінарних проступків, а неправомірними діями відповідача йому завдано душевних страждань.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просив суд скасувати розпорядження голови правління ВСК «Мир» № 2 від 25 березня 2015 року про відсторонення його від роботи та оголошення йому догани, скасувати розпорядження голови правління ВСК «Мир» № 4 від 12 травня 2015 року про його звільнення, поновити його на роботі та допустити його до виконання трудових обов'язків на посаді мельника, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та 40000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВСК «Мир» на користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Суд керувався тим, що відповідач добровільно скасував розпорядження про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень, допустив його до роботи на посаді мельника, вирішив питання про внесення відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_1 і нарахування йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому в цій частині вимог позов не підлягає задоволенню через відсутність предмету спору. Разом із тим, мало місце порушення трудових прав ОСОБА_1, внаслідок чого ВСК «Мир» має відшкодувати йому моральну шкоду в указаному розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення та задовольнити його вимоги у повному обсязі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представниця ВСК «Мир» Севастьянова В.І. зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що з 20 серпня 1988 року ОСОБА_1 працював у ВСК «Мир» трактористом, а з 3 лютого 2011 року його призначено ще й на посаду мельника. З 30 січня 2014 року він обіймав лише посаду мельника.

29 жовтня 2013 року позивач був відсторонений від роботи на посаді мельника у зв'язку з неможливістю її виконання за станом здоров'я.

На підставі рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 липня 2014 року, скасованого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, ОСОБА_1 допущено до виконання трудових обов'язків.

18 грудня 2014 року позивача вдруге відсторонено від роботи.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року ОСОБА_1 повернуто на роботу.

25 березня 2015 року голова правління ВСК «Мир» ОСОБА_3 видав розпорядження № 2, яким відсторонив ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати у зв'язку з його ухиленням від проходження обов'язкового медичного огляду. Цим же розпорядженням ОСОБА_1 оголошено догану за ухилення 24-25 лютого 2015 року від проходження медичного огляду в Теофіпольській центральній районній лікарні.

Розпорядженням голови правління ВСК «Мир» ОСОБА_3. № 4 від 12 травня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. До ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення за те, що він до 6 квітня 2015 року повторно не пройшов обов'язковий медичний огляд.

27 липня 2015 року голова правління ВСК ОСОБА_3 видав розпорядження № 5, яким скасовано розпорядження № 2 від 25 березня 2015 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та оголошення догани» та розпорядження № 4 від 12 травня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.», допущено позивача до роботи на посаді мельника, вирішено питання про внесення відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_1 та нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 травня 2015 року по 27 липня 2015 року.

Відповідач вніс до трудової книжки ОСОБА_1 відповідний запис про поновлення його на роботі, допустив останнього до роботи, нарахував і виплатив йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 1833 грн. 56 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовими рішеннями у цивільних справах і підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 46 КЗпП України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

В силу ч. 2 ст. 17 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» роботодавець має право в установленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов'язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.

Згідно до ч. 2 ст. 26 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» працівники підприємств харчової промисловості, громадського харчування і торгівлі, водопровідних споруд, лікувально-профілактичних, дошкільних і навчально-виховних закладів, об'єктів комунально-побутового обслуговування, інших підприємств, установ, організацій, професійна чи інша діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення і може спричинити поширення інфекційних захворювань, виникнення харчових отруєнь, а також працівники, зайняті на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці, повинні проходити обов'язкові попередні (до прийняття на роботу) і періодичні медичні огляди. Обов'язкові щорічні медичні огляди проходять також особи віком до 21 року.

Перелік робіт, для виконання яких є обов'язковим попередній (періодичні) медичний огляд працівників, встановлений Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2007 року № 246 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року за № 846/14113).

Як передбачено ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що звернення до суду особи з позовом має бути обумовлене порушенням прав і свобод заявника.

Чинним законодавством визначено, що працівник може бути відсторонений від роботи та притягнутий до дисциплінарної відповідальності у разі його відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів.

ОСОБА_1 за займаною посадою та виконуваною роботою не відноситься до працівників, які повинні проходити обов'язкові медичні огляди, а матеріали справи не містять достатніх даних, що позивач зайнятий на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці.

Усвідомивши дані обставини, відповідач добровільно скасував розпорядження про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень, поновив останнього на роботі, допустив його до роботи та виплатив йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що порушення трудових прав ОСОБА_1 усунуто, внаслідок чого його позов у частині вимог про скасування розпоряджень про застосування дисциплінарного стягнення, відсторонення від роботи і звільнення, поновлення на роботі та допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 на невідновлення його порушеного права не відповідають фактичним обставинам справи.

Не заслуговують на увагу й твердження ОСОБА_1 щодо неправильності визначення судом розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Врахувавши тривалість правопорушення, глибину душевних страждань ОСОБА_1, ступінь вини ВСК «Мир», який добровільно усунув порушення прав позивача, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції правомірно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_1, в сумі 500 грн.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бурлак Г.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 54