Справа №2-681/11 06.10.2015 06.10.2015 06.10.2015
Провадження №22-ц/784/2339/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Павлова Ж.П. Провадження №22ц/784/2339/15 Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Темнікової В.І.,

при секретарі судового засідання - Гордійчук С.С.,

за участю: представника позивача Проніної В.М.,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства акціонерного банку (далі - ПАТ АБ) «Укргазбанк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 14 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за умовами якого останньому надано кредит на придбання автомобіля в сумі 11 682 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування кредитом та зі строком повернення до 13 серпня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, цього ж дня між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, а між Банком і ОСОБА_4 - договір застави, за яким останній передав в заставу Банку автомобіль марки АС, модель G2705ВП6, 2007 року випуску.

Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасної сплати боргу та відсотків за користування кредитом. У зв'язку з чим станом на 10 жовтня 2010 року утворилась заборгованість за кредитом та відсоткам в розмірі 7 689, 57 доларів США, по пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів - 11 634 грн. 59 коп., яка в добровільному порядку не сплачена.

Посилаючись на наведені обставини та неодноразово уточнюючи позовні вимоги Банк остаточно просив стягнути на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором , яка станом на 18 лютого 2013 року склала 8 969,76 доларів США, з яких 7 439,25 дол. США - заборгованість за кредитом, 31,92 дол. США - поточна заборгованість по відсоткам, 1 498,59 дол. США - прострочена заборгованість по відсотках та 59 084 грн. 74 коп. заборгованість по пені, з яких 53 999 грн.99 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 5084 грн.75 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, а з ОСОБА_4 на користь Банку штраф у розмірі 3 333грн. та звернути стягнення на заставне майно автомобіль марки АС, модель G2705ВП6 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року позовна заява Банку в частині вимог про звернення стягнення на предмет застави за заявою позивача залишена без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Заводського районного м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року позов Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Банку 7 439,25 доларів США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 59 461 грн. 93 коп.; 1 498,59 доларів США заборгованості за простроченими відсотками, що еквівалентно 11 978 грн.23 коп.; 31,92 доларів США поточної заборгованості по відсоткам, що еквівалентно 255 грн. 13 коп.; 10 000 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 1 000 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, всього 82 695 грн. 29 коп. У задоволенні вимог щодо стягнення штрафу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення в солідарному порядку на користь Банку заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані фактичні обставини справи.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду скасувати та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм цивільного законодавства та безпідставне зменшення розміру пені і відмову у стягненні штрафу.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства й у строки передбачені цим договором.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки передбачені ст.611 ЦК України, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 14 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав 11 682 дол. США кредитних коштів на придбання автомобіля до 13 серпня 2011 року зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором 14 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави, за яким останній передав в заставу Банку автомобіль марки АС, модель G2705ВП6, 2007 року випуску, а між Банком та ОСОБА_5 - договір поруки, за яким поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4 за договором, в повному обсязі, включаючи повернення кредиту, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, інших платежів.

Враховуючи, що позичальник виконував взяті на себе зобов'язання неналежним чином, сплачував щомісячні платежі, але не у повному обсязі станом на 18 лютого 2013 року ( дата останніх уточнень позовних вимог) утворилася заборгованість у розмірі 8 969, 76 дол. США, а з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України 71 695 грн. 29 коп.; з них 7 439,25 дол. США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно59 461 грн. 92 коп.; 31,92 дол. США - поточна заборгованість по відсотках, що еквівалентно 255 грн.13 коп.; 1 498,59 дол. США - прострочена заборгованість по відсотках, що еквівалентно 11 973 грн. 59 коп.; 53 999 грн. 99 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 5 084 грн. 75 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків та 3 333 грн. штраф за порушення умов п. 3.3.4 договору застави.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, то зазначені правила( з врахуванням ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичним щомісячними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до умов договору боржник ОСОБА_4 (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13 серпня 2011 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з п.3.3.3 кредитного договору, відповідно до якого повернення суми кредиту здійснювати, щомісячно з 1-го по10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, з наступного за місцям отримання кредиту, в розмірі не менше 1/36 від суми отриманого кредиту, що становить 324.50 доларів США, а останній платіж сплачується в сумі 324 .50 доларів США не пізніше 13 серпня 2011 року.

Згідно із п.5.1 договору поруки договір діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Звертаючись до суду з даним позовом 17 січня 2011 року Банком надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 11 жовтня 2010 року.

Як вбачається із витягу з особового рахунку, останні платіж на виконання умов договору було здійснено боржником у вересні 2010 року.

Відповідно до пояснень представника позивача у жовтні 2010 року відділення Банку у м. Миколаєві, де було видано даний кредит закрито і переведено до Одеської дирекції Банку, Але 08 жовтня та 09 листопада 2010 року боржником було сплачено 501.17 доларів США, які пішли на погашення заборгованості по кредиту та відсоткам. Більше коштів на погашення заборгованості на рахунок Банку не надходило.

Оскільки за умовами договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця та враховуючи, що остання плата за договором відбулася 09 листопада 2010 року, то право пред'явлення вимоги до поручителя у Банка виникло з врахуванням останньої сплати 11 листопада 2010 року.

Отже, право пред'явлення вимоги до поручителя про виконання грошового зобов'язання боржника щодо повернення кредиту виникло у кредитора з 11 листопада 2010 року протягом наступних шести місяців. Банк до суду звернувся 17 січня 2011 року, що свідчить про те, що встановлений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя не пропущено.

Враховуючи викладені обставини спору, умови договорів поруки та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з позичальника та поручителя суми боргу за договором кредиту.

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що договір поруки з поручителем ОСОБА_5 вважається припиненим, так як порушено Банком вимоги ч.4 ст.559 ЦК України не заслуговують на увагу.

В силу ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суд України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумі ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу(наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язань).

Отже, вказана норма права з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови врахування ступеня виконання зобов'язання боржником.

Як вбачається із витягу з особового рахунку, позичальник з часу укладання кредитного договору та до часу звернення Банку до суду з позовом щомісяця виконував свої зобов'язання спочатку у повному обсязі, сплачуючи по 324 .50 доларів США, а згодом у меншому розмірі, ніж щомісячний платіж.

За такого висновок суду про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру пені в силу ч.3 ст.551 ЦК України є правильним.

В той же час, при ухваленні даного рішення суд не врахував роз'яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

При вирішенні спору суд не звернув увагу, що кредит ОСОБА_4 надано в іноземній валюті, ціна позову визначена в іноземній валюті, а тому в мотивувальній частині рішення розрахунок повинен бути наведений з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, а у резолютивній частині рішення суд повинен був зазначити про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті.

Виходячи з наведеного, колегія вважає, що рішення суду в частині задоволених вимог відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК слід змінити, стягнувши з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 8969.76 доларів США, з яких заборгованість за кредитним договором 7439,25 доларів США заборгованість по кредиту; 1 498,59 доларів США заборгованості за простроченими відсотками; 31,92 доларів США поточної заборгованості по відсоткам та 10 000 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1000 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Пунктом 3.3.4 договору застави передбачено, що на період дії цього договору заставодавець зобов'язаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість.

Згідно п. 4.2 договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1 - 3.3.8 цього договору, заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п.2.3 цього договору.

Отже, відповідно до умов кредитного договору штраф та пеня настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є різними видами відповідальності за порушення зобов'язань боржником. У зв'язку з цим висновок суду щодо подвійної відповідальності відповідача за одне і теж саме порушення зобов'язання не ґрунтуються на законі.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення штрафу.

За такого рішення суду в цій частині слід скасувати, ухваливши нове, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку штраф у розмірі 3333 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦК України, враховуючи розмір заявлених позовних вимог, документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду з позовом та виходячи із розміру задоволених вимог, з кожного із відповідачів на користь Банку належить стягнути по 60 грн.00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 378 грн.95 коп. судового збору, а на користь держави 34 грн. 52 коп. судового збору, а з Банку на користь держави судовий збір у розмірі 514 грн. 18 коп.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що зміст спірного кредитного договору суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки у договорі зобов'язання виражене в іноземній валюті, є безпідставними.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено сторонами в належній формі, за наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності позивача і відповідача та вільного волевиявлення сторін, яке було спрямоване на реальне настання, передбачених угодою наслідків. Крім цього, матеріали справи свідчать, що позивач мав право обирати банківську установу, що надає кредити, вид грошової одиниці, в якій міг бути наданий кредит, умови надання кредиту. А тому немає підстав вважати, що на час укладення договору і при його виконанні права позивача були порушені.

Керуючись статтями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2013 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити, а в частині відмови у задоволенні вимог скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 8969.76 доларів США, з яких заборгованість за кредитним договором 7439,25 доларів США заборгованість по кредиту; 1 498,59 доларів США заборгованості за простроченими відсотками; 31,92 доларів США поточної заборгованості по відсоткам та 10 000 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1000 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» штраф у розмірі 3333 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 60 грн.00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 378 грн.95 коп. судового збору, а на користь держави 34 грн. 52 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 60 грн.00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 378 грн.95 коп. судового збору, а на користь держави 34 грн. 52 коп. судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 514 грн. 18 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: