Справа № 740/1765/15
Провадження № 2/740/595/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» у позові просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 22473,86 грн. заборгованості за кредитним договором б./н. від 02.11.2010 року, який складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_4, мотивуючи тим, що остання 02.11.2010 року отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але взяті зобов»язання відповідач належним чином не виконала і станом на 31.01.2015 року за нею рахується заборгованість у сумі 22473,86 грн., яка складається з: 7954,98 грн. - заборгованості за кредитом; 11130,53 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 1841,98грн. - заборгованості по пені та комісії; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 1046,37 грн. - штраф (процентна складова), а також просив стягнути судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1, явку якої для дачі особистих пояснень у судовому засіданні по суті позову за клопотанням відповідача та її представника під час судового розгляду було визнано обов»язковою, позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні обставинам, зазначеним у позові в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що анкету-заяву на отримання кредиту з лімітом 300 грн., який було встановлено виходячи з розміру її заробітної плати 890,00 грн., в кінці 2010 року вона підписувала, кредитну картку отримувала і користувалась нею регулярно протягом року, знімаючи спочатку менші суми в межах ліміту, а в подальшому більші суми в межах збільшеного до 2000,00 грн. ліміту, а 17.12.2011 року припинила користування карткою, сплативши суму боргу 2200,00 грн. чи 2500,00грн., точно не пам»ятає, та додатково 20,00 грн., як сказав їй працівник банку, повернувши на вимогу працівника банку картку і віддавши квитанції у підтвердження сплати зазначених коштів, тому вважала, що кредиту в неї немає, а на початку 2015 року дізналась про наявність у неї заборгованості за кредитом, але так як вона карткою не користувалась, то вважає, що карткою з зазначеного часу користувалась інша особа працівник банку, який і повинен сплачувати борг.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що не дивлячись на ту обставину, що договір недійсним не визнавався, підстав для стягнення заборгованості з відповідачки немає, оскільки фактично договір нею не підписувався, з умовами кредитування вона не ознайомлена, її дії були направлені на погашення заборгованості ще в грудні 2011 року і з зазначеного часу вона кредитною карткою не користувалася.

Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

02.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б./н., відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, оскільки, узгоджені між сторонами умови відповідно до вимог ст.634 ЦК України являють собою договір приєднання, умови якого встановлені однією зі сторін (у даному випадку позивачем ПАТ комерційний банк «Приватбанк») у формулярах або інших стандартних формах, а інша сторона не може пропонувати свої умови договору, на що відповідач погодилася, поставивши свій підпис у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія заяви на а.с. 6). Тому твердження представника відповідача з приводу того, що фактично кредитний договір відповідачем ОСОБА_2 не підписувався, з умовами кредитування вона не ознайомлена, суд вважає такими, що не ґрунтуються на належних доказах, оскільки чіткого визначення форми кредитного договору норми ЦК України не містять, а тому договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст. 634 ЦК України є дійсним, оскільки факт підпису зазначеної заяви відповідачем не оспорювався, а сам договір не визнавався недійсним ні до початку, ні під час розгляду даної справи в суді.

Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг (витяг на а.с. 9-32), для надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначений у пам»ятці клієнта та заяві, підписом яких посвідчується укладення договору між клієнтом і банком про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки (а.с. 25 зворотний бік).

Відповідно до довідки про умови кредитування відповідач ОСОБА_2 отримала кредитну картку «Універсальна» (а.с.7-8). Отримання картки також підтверджується ксерокопією фото вебкамери на а.с.108.

Згідно п. 1.1.1.46 Умов та правил надання банківських послуг кредитна картка - це платіжна карта з установленим кредитним лімітом (а.с.10), а кредитний ліміт, відповідно до п. 1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг, це розмір грошових коштів наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та повернення (а.с.10). Іншими словами, позивач надав відповідачу кредитну картку з певною сумою коштів на ній, якими відповідач ОСОБА_2 мала право користуватися на власний розсуд на умовах, визначених відповідно до пам»ятки клієнта (довідки про умови кредитування, копія якої на а.с.7-8) та Умов і правил надання банківських послуг ( витяг на а.с. 9-32).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу на платіжну картку кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який 02.11.2010 року було встановлено у розмірі 300,00 грн., та який у подальшому поступово збільшувався передостаннє збільшення 21.08.2011 року до 2400,00 грн., а останнє - 02.03.2012 року до 8000,00 грн. (копія виписки особового рахунку клієнта на а.с.109-117). Встановлення кредитного ліміту на кредитну картку не передбачає видачі грошових коштів готівкою, а з отриманням кредитної картки кошти поступали у розпорядження відповідача ОСОБА_2, якими вона розпоряджалася, що убачається з копії виписки особового рахунку.

Зміна розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту в односторонньому порядку за рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта є правом банку відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с.14 звор.бік).

Згідно п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку боржник повинен виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), виплаті винагороди ОСОБА_4.

Згідно п.2.1.1.4.2, п.2.1.1.5.9, п.2.1.1.12.11 вказаних Умов і правил, у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість.

Однак, відповідач не додержувалась належного виконання умов зазначеного договору, внаслідок чого її заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2015 року становить 22473,86 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с.4-5), який жодними доказами з боку відповідача не спростований.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, які виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, є зобов'язальними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

На запит суду з приводу того, чи проводилася службова перевірка по заяві ОСОБА_2 щодо можливого користування в період після 17.12.2011 року кредитною карткою «Універсальна» № 973333 працівником ПАТ КБ «Приватбанк» чи іншою особою, від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли результати перевірки, з яких убачається, що в ході аналізу виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 банком встановлено, що дійсно 17.12.2011р. ОСОБА_5 у відділенні №2, розташованому в будинку №2 по вул.Гоголя в м.Ніжині, поповнила свою карту "Універсальна" №973333 на 2500,00 грн., перевищивши таким чином розмір наявної на цю дату суми прострочення на 51,00грн, тобто у неї з'явилися вже свої гроші на картці і здавати її в цей день, як стверджує клієнт, їй не було ніякого сенсу. У подальшому картка активно використовувалася, з неї знімалися грошові суми та поповнювалися до кінця лютого 2013 року, після чого грошові суми тільки знімалися в банкоматах м.Ніжина до повного використання встановленого ліміту. Встановити особу, яка проводила зазначені операції з карткою "Універсальна" №973333, не надається можливим у зв'язку з відсутністю фото з банкомату, оскільки період зберігання фотоматеріалів з банкомату залежить від певної групи показників, а саме від технічних характеристик запам'ятовувального пристрою, клієнтопотоку та ін. В середньому термін зберігання фотоматеріалів з банкомату становить від 1 до 6 місяців. З письмовою заявою про припинення дії картки ОСОБА_2 не зверталася, як і не просила видати довідку про те, що заборгованість у неї перед банком відсутня, хоча згідно технологій банку, існуючих на той час, вона мала можливість отримання такої довідки від банку тільки після повного погашення наявної заборгованості, що вказує на те, що карткою вона продовжувала користуватися, оскільки картка випускалася тільки один раз, що виключає можливість використання її співробітником банку в особистих цілях при перевипуску картки, адже діюча технологія зняття грошей з картки у банкоматі припускає введення персонального пін-коду, який відомий тільки власнику картки. Якщо власник картки розголосив таємницю пін-коду третій особі, то він несе за це повну відповідальність. Термін дії картки "Універсальна" №973333 закінчився у вересні 2014 року. Тобто, 17.12.2011 року (дата, на яку посилається відповідач як на дату припинення дії картки) ОСОБА_2 закрила лише наявну на цю дату прострочену заборгованість, а карткою продовжувала користуватися до повното використання встановленого ліміту ( а.с. 212).

Статтею 256 ЦК України встановлено строк позовної давності, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною першою ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Щодо строку позовної давності, то суд також приймає до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 у справі № 6-16цс15.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до фото ПК «Приват-48» (а.с.108-109 ) строк дії картки встановлений вересень 2014 року, у зв»язку з чим можна зробити висновок, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем дотримано.

Будь-які інші докази, якими б спростовувалося зазначене позивачем, відповідачем та його представником суду не надані, у зв»язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню.

Відповідно до 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений відповідачем при подачі позову ( а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215, 218, 360-7, 88 ЦПК України, ст.ст. 252-255, 256, 257, 261, 509, 526, 527, 530, 634, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»» 22473 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 86 грн. заборгованості за кредитним договором б./н. від 02.11.2010 року, до складу якої входить: 7954 (сім тисяч дев»ятсот п»ятдесят чотири) грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; 11130 (одинадцять тисяч сто тридцять) грн. 53 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 98 коп. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; штрафи: 500 (п»ятсот)грн.00 коп. - фіксована частина, 1046 (одна тисяча сорок шість) грн.37 коп.- процентна складова, та 243(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору, а всього стягнути 22717 (двадцять дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 46 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_6

Повне рішення виготовлено

23 листопада 2015 року.