Справа № 183/2896/15
Провадження № 2/183/2054/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю: секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк" Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та повернення коштів за депозитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 08 січня 2014 року між нею та відповідачем укладений Договір банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 (вклад "Лояльний"), відповідно до умов якого, вона внесла грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 137 у розмірі 1 108 000,00 грн. строком дії договору до 13 квітня 2015 року включно із виплатою 26,5 % річних. 23 вересня 2014 року нею з відповідачем укладений Договір банківського вкладу № 347302 (вклад "Цікавий"), відповідно до умов якого, вона внесла грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 6137 у розмірі 8 000,00 грн. строком дії договору до 22 грудня 2014 року включно, у випадку пролонгації до 22 березня 2015 року із виплатою 24,5 % річних. 25 листопада 2014 року сторонами укладений Договір банківського вкладу № 367985 (вклад "Цікавий"), відповідно до умов якого, вона внесла грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 6137 у розмірі 12 700 грн. строком дії договору до 24 травня 2015 року включно, у випадку пролонгації до 20 листопада 2015 року із виплатою 23 % річних.

Після закінчення строку дії зазначених договорів відповідач фактично всю суму заборгованості перерахував на поточний картковий рахунок позивача № 1001, однак кошти на вказаному рахунку заблоковані, що позбавляє позивача можливості користуватися грошовими коштами. Вона зверталась до відповідача з проханням про негайне повернення суми внесків разом із сумою нарахованих за користування процентів відповідно до умов договорів. Проте на даний час позивач не має доступу до зазначених грошових коштів. У зв'язку з чим, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з ПАТ "КБ" Фінансова ініціатива" на її користь станом на 09 червня 2015 року одноразово у готівковій формі через касу банку за Договором банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 від 08 січня 2014 року: суму внеску у розмірі - 1 108000,00 грн.; нараховані в березні та квітні 2015 року і не сплачені відсотки у розмірі 36 797,02 грн.; додатково нараховані відсотки за фактичну кількість днів користування внеском після закінчення дії даного договору у розмірі 48 695,17 грн.; 3 % річних від простроченої суми 5 512,66 грн.; суму інфляційних нарахувань 188 388,32 грн.; за Договором банківського вкладу № 347302 від 23 вересня 2014 року: додатково нараховані відсотки за фактичну кількість днів користування внеском після закінчення дії даного договору у розмірі 21,75 грн.; 3 % річних від простроченої суми 2,66 грн.; за Договором банківського вкладу № 367985 від 25 листопад 2014 року: суму внеску у розмірі 12 700,00 грн.; нараховані в квітні та травні 2015 року і не сплачені відсотки у розмірі 376,91 грн.; додатково нараховані відсотки за фактичну кількість днів користування внеском після закінчення дії даного договору у розмірі 139,86 грн.; 3 % річних від простроченої суми 18,24 грн.; суму інфляційних нарахувань 287,69 грн., а всього за всіма договорами 1 400 940,28 грн.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи попереджена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав. У своїх письмових запереченнях на позовну заяву позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідно до п. 4.2 договорів банківських вкладів № 43-в-17/09/1913/980 від 08 січня 2014 року, № 347302 від 23 вересня 2014 року та № 367985 від 25 листопада 2014 року, остаточний розрахунок Банку з Вкладником (повернення суми Вкладу) у дату повернення здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок Вкладника з використанням спеціального платіжного засобу, що і було зроблено відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладений договір банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 (вклад "Лояльний"), за умовами якого позивач внесла на депозитний рахунок 1 108 000 грн. строком на 460 календарних днів, тобто до 13 квітня 2015 року, з процентною ставкою 26,5% річних, а з 13 січня 2015 року 3 % річних з одночасною активацією послуги "Мобільний банкінг" для поточного рахунку (з наданням спеціального платіжного засобу, надалі СПЗ) (а.с. 10-11). Додатковим договором до вищевказаного договору № 1 від 13 січня 2015 року з 13 січня 2015 року процентна ставка встановлена у розмірі 26,5 % (а.с. 11 зворот).

23 вересня 2014 року між сторонами укладений договір банківського вкладу № 347302 (вклад "Цікавий"), за умовами якого позивач передала банку 8 000 грн. на депозитний рахунок № 6137, строком на 90 календарних днів, тобто до 22 грудня 2014 року, у випадку пролонгації до 22 березня 2015 року, з процентною ставкою 24,5% річних із одночасною активацією послуги "Мобільний банкінг" для поточного рахунку (з наданням СПЗ) (а.с. 12-13).

25 листопада 2014 року сторонами укладений договір банківського вкладу № 367985 (вклад "Цікавий"), за умовами якого ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок 12 700 грн. строком на 180 календарних днів, тобто до 24 травня 2015 року, у випадку пролонгації до 20 листопада 2015 року, з процентною ставкою 23 % річних із одночасною активацією послуги "Мобільний банкінг" для поточного рахунку (з наданням СПЗ) (а.с. 14-16).

Виконання позивачем свого обовязку з передачі грошових кошів відповідно до зазначених договорів банківських вкладів підтверджується квитанцією № 11897 від 08 січня 2014 року, платіжним дорученням № 12994 від 23 вересня 2014 року та платіжним дорученням № 12932 від 25 листопада 2014 року (а.с. 16, 17).

25 березня 2015 року банк припинив дію договору банківського вкладу № 347302 і перерахував на поточний картковий рахунок позивача № 1001 суму вкладу в розмірі 8 000 грн. (а.с. 52 зворот).

14 квітня 2015 року банк припинив дію договору банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 і перерахував на поточний картковий рахунок позивача № 1001 суму вкладу в розмірі 1 108 000 грн. (а.с. 53).

25 квітня 2015 року банк припинив дію договору банківського вкладу № 367985 і перерахував на поточний картковий рахунок позивача № 1001 суму вкладу в розмірі 12 700 грн. (а.с. 53 зворот).

Факт перерахування відповідачем грошових коштів за вищезазначеними депозитами на поточний картковий рахунок позивача підтверджується випискою по особовим рахункам позивача з 08 січня 2014 року по 29 травня 2015 року, наданою суду відповідачем (а.с. 47-53).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач 13 березня 2015 року, 23 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року зверталась до банку з заявами про розблокування коштів з карткового рахунку № 1001 та повернення вкладів з нарахованими процентами у звязку із закінченням строку дії договорів банківських вкладів, але грошові кошти так і не були повернуті їй фактично (а.с. 20, 21, 22, 67).

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За змістом ч. 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами підпункту а пункту 6.2 договорів банківського вкладу № 43-в-17/09/913/980, № 347302, № 367985 передбачено, що договір припиняє свою дію з моменту виплати банком вкладнику повної суми вкладу і нарахованих процентів. За пунктами 4.1, 4.1.1 цих договорів проценти по вкладу нараховуються щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, за весь фактичний строк знаходження вкладу на депозитному рахунку. При нарахуванні для розрахунків приймається фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році (або метод нарахування "факт/факт"). Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем внесення вкладником вкладу на депозитний рахунок вкладника, до дня, який передує даті повернення вкладу.

Згідно п. 4.2 зазначених договорів остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у дату повернення здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ/ЕПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку, на підставі письмової заяви вкладника.

Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов договорів банківського вкладу № 43-в-17/09/913/980, № 347302, № 367985 дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за вищезазначеними договорами банківського вкладу (депозиту) припинились 14 квітня 2015 року, 25 березня 2015 року та 25 квітня 2015 року відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що в межах заявлених позивачем вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути: за договором банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 від 08 січня 2014 року суму вкладу в розмірі - 1 108 000 грн., нараховані в березні та квітні 2015 року і не сплачені проценти в сумі 36 797,02 грн.; за Договором банківського вкладу № 367985 від 25 листопад 2014 року суму вкладу в розмірі 12 700 грн., нараховані в квітні та травні 2015 року і не сплачені відсотки в сумі 376,91 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що з боку банку мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання за договорами депозиту та як наслідок у позивача виникло право на отримання індексу інфляції та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України, які складають: за договором № 43-в-17/09/1913/980 за період з 15 квітня 2015 року до 09 червня 2015 року, з урахуванням сукупного індексу інфляції за період в розмірі 116,5 %, інфляційне збільшення суми боргу - 188 983,09 грн., 3% річних 5 269,20 грн.; за договором № 347302 за період з 23 березня 2015 року до 26 березня 2015 року 3% річних 2,66 грн.; за договором № 367985 за період з 26 квітня 2015 року до 09 червня 2015 року, з урахуванням сукупного індексу інфляції за період в розмірі 102,2 %, інфляційне збільшення суми боргу 287,69 грн., 3% річних 48,37 грн.

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: за договором № 43-в-17/09/1913/980 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 188 388,32 грн., 3% річних в розмірі 5 269,20 грн.; за договором № 347302 3% річних в сумі 2,66 грн.; за договором № 367985 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 287,69 грн., 3% річних в сумі 18,24 грн. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення додатково нарахованих відсотків за фактичну кількість днів користування внеском після закінчення дії договорів необхідно відмовити з огляду на наступне.

25 березня 2015 року депозитний вклад за договором № 347302 у розмірі 8 000 грн., 14 квітня 2015 року депозитний вклад за договором № 43-в-17/09/1913/980 в розмірі 1 108 000 грн., 25 квітня 2015 року депозитний вклад за договором № 367985 в розмірі 12 700 грн. - перераховані банком на поточний рахунок вкладника.

Так, відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини перша, друга статті 1067 ЦК України).

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Отже, 25 березня 2015 року за договором № 347302, 14 квітня 2015 року за договором № 43-в-17/09/1913/980, 25 квітня 2015 року за договором № 367985 (день перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника) між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Таким чином, ураховуючи, що сторони у справі не визначили умов щодо встановлення іншого розміру процентної ставки після закінчення строку дії договору банківського вкладу, з урахуванням норм статей 1066, 1070 ЦК України, стягненню з банку підлягають проценти за період від дня перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника до дня фактичного повернення банком вкладу за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що в даній справі зазначені строкові договори банківських вкладів, умови щодо встановлення іншого розміру процентної ставки після закінчення строку дії зазначених договорів банківських вкладів сторони не визначили і вимоги про стягнення відсотків за договорами банківського рахунку позивачем не заявлялись, - в задоволенні вимог про стягнення відсотків за вкладом після закінчення строку, встановлених договорами, в який банк брав на себе зобов'язання платити відсотки по вкладу, необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-36цс15, яка є обов'язковою для застосування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (код ЄРДПОУ 33299878, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за Договором банківського вкладу № 43-в-17/09/1913/980 від 08 січня 2014 року: суму внеску в розмірі - 1 108 000 грн.; проценти у розмірі 36 797,02 грн.; 3 % річних 5 269,20 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 188 388,32 грн.; за Договором банківського вкладу № 347302 від 23 вересня 2014 року: 3 % річних 2,66 грн.; за Договором банківського вкладу № 367985 від 25 листопад 2014 року: суму внеску в розмірі 12 700 грн.; проценти у розмірі 376,91 грн.; 3 % річних 18,24 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 287,69 грн., а всього 1 351 840 (один мільйон триста п'ятдесят одну тисячу вісімсот сорок) грн. 04 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (код ЄРДПОУ 33299878, м. Київ) на користь держави судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна