Справа № 136/1433/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" вересня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

У СКЛАДІ : ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ МОЧУЛЬСЬКОЇ Л.Т.,

При секретарі Белінській С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03 жовтня 2009 року виконкомом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 02. В період шлюбу у подружжя народилась дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що у них з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, втратилось почуття поваги та любові один до одного, різні погляди на життя, вони різні за характером, в звязку з чим постійно виникають сварки та суперечки, свідком яких неодноразово була їх донька. ОСОБА_1 переконаний, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу неможливе. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, суду пояснив, що за останні два роки з ОСОБА_1 відносини погіршились. 5-6 місяців спільно не проживають. Крім того, зазначив, що не бажає стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу з позивачем згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище набуте під час шлюбу «СУПРУН».

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №047660 /а.с.3/.

Від даного шлюбу позивач та відповідачка мають дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії 1-АМ № 116748 (а.с.7).

Сторони не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачкою та ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає за відповідачкою, за її проханням, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище - «СУПРУН».

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 60, 174, 212-215, 218, 223 ЦПК України, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та СУПРУН ( до реєстрації шлюбу БОЙЧУК) ОСОБА_4, який був зареєстрований 03 жовтня 2009 року виконкомом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 02.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище набуте у шлюбі - СУПРУН.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_5