АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/638/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказувало, що 02.11.2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є позивач, та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/8711/74/9996, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 40000 доларів США. 22.02.2011 р. було укладено додаткову угоду, якою змінено виконання грошових зобов'язань з доларів на гривні. Умови договору позичальник не виконував, а тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року у сумі 310919 грн. 80 коп. (станом на 29.07.2014 року) звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом її продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3109 грн. 19 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказане рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд не врахував, що спірна квартира виступає забезпеченням виконання зобов'язань за двома кредитними договорами укладеними між сторонами спору, а саме: 1) кредитним договором № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року та додатковими угодами до нього від 22.02.2011 року, якими змінено валюту зобов'язань на гривню; 2) кредитним договором № 014/8711/85/14230 від 11.06.2007 року на суму 38500 доларів США (валюта кредиту на сьогодні залишається у доларах США).

Також, на думку ОСОБА_6, суд не врахував, що вказана квартира використовується для постійного проживання його сім'ї, і це житло виступає як забезпечення зобов'язання за споживчим кредитом в іноземній валюті. Тому суд мав застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» апеляційну скаргу не визнала, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.11.2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/8711/74/9996, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 40000 доларів США зі сплатою 12, 5% річних за користування кредитними коштами, строком до 01.11.2025 року.

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору №014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року було укладено договір іпотеки від 02.11. 2005 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року за реєстровим № 4641.

22.02.2011 року до вищевказаного кредитного договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/8711/74/9996/1 та додаткову угоду № 014/8711/74/9996/2, якими змінено валюту виконання грошових зобов'язань з доларів США на гривні та відсоткову ставку з 12, 5 % на 15 % річних, а також пролонговано кредитний договір до 01.07.2033 року, у зв'язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції (а.с. 22-23, 28-30).

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_6 обумовлену договором суму кредиту.

Проте в порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість станом на 29.07.2014 року в сумі 310 919 грн. 80 коп., яка складається з: 279 380 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 21 470 грн. 93 коп. - заборгованість за відсотками; 10 067 грн. 94 коп. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до правильного висновку, що позичальник ОСОБА_6 порушив умови кредитного договору, і у відповідності до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку» позивач має право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що спірна квартира виступає забезпеченням виконання зобов'язань за двома кредитними договорами укладеними між сторонами спору, а саме: 1) кредитним договором № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року та додатковими угодами до нього від 22.02.2011 року, якими змінено валюту зобов'язань на гривню; 2) кредитним договором № 014/8711/85/14230 від 11.06.2007 року на суму 38500 доларів США (валюта кредиту на сьогодні залишається у доларах США), а тому суд мав застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», безпідставні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Обов'язковою умовою, за якої закон підлягає застосуванню є те, що кредит видано в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2011 року до кредитного договору № 014/8711/74/9996 між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/8711/74/9996/1 та додаткову угоду № 014/8711/74/9996/2, якими змінено валюту виконання грошових зобов'язань з доларів США на гривні та відсоткову ставку з 12, 5 % на 15% річних.

Отже, в даному випадку відсутня обов'язкова умова застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - наявність кредиту в іноземній валюті.

Посилання в скарзі на те, що спірна квартира виступає забезпеченням виконання зобов'язань за двома кредитними договорами, укладеними між сторонами, також не впливають на законність рішення суду.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержатель вправі ставити питання про звернення стягнення на квартиру як предмет іпотеки при невиконання зобов'язання по любому з кредитних договорів.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року залишити без змін, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення слова « на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Сарбей О.Ф.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27