У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 18 864 грн 50 коп., що в еквіваленті складає 1 397,37 доларів США, та 1 937 грн 65 коп., а всього 20 802 грн 15 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, врахувавши солідарний обов'язок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по виконанню рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 вересня 2010 року, вирішили спір в межах заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур