АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2595/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 613/1663/14-ц Закопайло В.В.
Категорія:договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2014 року представник позивача звернувсь до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № НАЕ1КХ55550013 від 05.09.2006 року на загальну суму, станом на 29.07.2014 року в розмірі 40487,84 грн. та судові витрати в розмірі 404,88 грн.

Позовні вимоги , з посиланням на ст.ст. 526, 527, 1054 ЦК України обгрунтовував невиконанням відповідачем умов зазначеного договору, за яким останній отримав у позивача кредитні кошти в розмірі 3136,32 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як на підставу стягнення з відповідача зазначеної заборгованості позивач зазначає на невиконання ним відповідачем зобов»язань щодо повернення кредитних коштів.

11 липня 2014 року відповідач надіслав до суду заперечення, в яких просив застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності ( а.с.22-24).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року, в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує неправильним застосування до виниклих між сторонами правовідносин строку позовної давності та зазначає, що такий строк перервався у зв»язку з визнанням відповідачем боргу, а саме: зняття з його іншого карткового рахунку в період з грудня 2013 року по 09.07.2014 року та перерахування цих коштів для погашення заборгованості за кредитом, у зв»язку з чим такий строк позовної давності закінчується у 2019 році, а позов до суду подано у 2014 році.

Представник позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить її розписка ( а.с.109). Про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ст.ст. 256, 257, 261, 267 виходив з пропуском позивачем встановленого п. 5.5 умов зазначеного кредитного договору строку позовної давності, про який застосування якого заявив відповідач та не взяв до уваги твердження представника позивача щодо переривання такого строку у зв»язку зі зняттям із іншого карткового рахунку відповідача заборгованості за кредитом 17.12.2013 року в сумі 58,53 грн. та 09.07.2014 року в розмірі 325 грн..

При цьому судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами що 05.09.2006 року між сторонами було укладено зазначений вище кредитний договір, відповідно до умов якого банком було надано відповідачу кредит в сумі 3136, 32 грн. зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості зі строком його дії на 12 місяців до 04.09.2007 року включно з щомісячним погашенням заборгованості з 20 по 25 число кожного місяця( а.с.6).

Матеріали справи також свідчать про те, що при укладанні зазначеного договору відповідач був ознайомлений з Умовами надання такого кредиту та надав згоду, що його заява разом з зазначеними умовами Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір.

Матеріали справи також свідчать про те, що умови укладеного між позивачем та відповідачем не виконувались та відповідачем жодного разу не вносились грошові кошти на погашення зазначеного кредиту ( а.с.5).

Згідно до п. 5.5. наданих позивачем Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») ( «Стандарт») термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту , відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років ( а.с.7-10).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України , позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Доказів, які б свідчили про укладання між сторонами такого договору у письмовій формі матеріали справи не містять.

Згідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як свідчать матеріали справи з позовом до суду про стягнення з відповідача зазначеної заборгованості позивач звернувся 11 жовтня 2014 року, тобто майже через сім років з дня, коли дізнавсь про порушення свого права.

Доказів, які б свідчили про визнання відповідачем зазначеного боргу, позивач суду не надав , а списання позивачем з карткового рахунку відповідача грошових коштів, не є таким доказом , оскільки такі дії позивача не можуть бути розцінені як визнання відповідачем боргу.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови позивачу в задоволенні позовних вимог у зв»язку з пропуском ним строку позовної давності.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують, були предметом їх розгляду судом першої інстанції , яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 317, 319 , 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :