РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/10933/15-ц

пр. № 2/759/4784/15

19 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Новобудова» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2013 року було скасовано судовий наказ № 2608/16949/12 від 03.12.2012 року, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» стягнуто заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 15 478, 30 грн. у зв'язку з наявністю спору між сторонами про суму заборгованості. Вказаною ухвалою ТОВ «Новобудова» роз'яснено право на звернення із вказаними вимогами в порядку позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 190 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території», за яким ТОВ «Новобудова» надає комунальні послуги на нежиле приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 116,45м2, що належить відповідачу на праві власності.

В подальшому, в судовому засіданні 29.09.2015 року, представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2011 року по 31.08.2015 року в розмірі 5025 (п'ять тисяч двадцять п'ять) грн. 03 (три) коп.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити відповідно до нового розрахунку заборгованості.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, у розумінні статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема через направлення судових повісток, за зареєстрованим місцем його проживання, як це передбачено нормами цивільного процесуального кодексу України, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (в т.ч. за оплату житлово-комунальних послуг) може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Судом встановлено, що 19.10.2012 року ТОВ «Новобудова» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. 03.12.2012 року Святошинським районним судом було видано судовий наказ по справі №2608/16949/12, пр.№2-н/2608/1540/12. 19.12.2013 року було відкрито виконавче провадження №36600291 по примусовому виконанню вказаного судового наказу №2608/16949/12. Однак ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2013 року було скасовано судовий наказ №2608/16949/12.

Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 31 від 21.08.2004 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 був переданий позивачу в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до авізо № 222 від 01.11.2004 року АТ ХК «Київміськбуд» передало позивачу на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

20 липня 2005 року між сторонами, а саме між позивачем ТОВ «Новобудова» та відповідачем ОСОБА_1, як власника нежилого приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 116,45 м2 було укладено договір № 190 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території», де в п. 1.1 договору передбачено, що «Постачальник» (ТОВ «Новобудова») надає комунальні послуги на нежиле приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 116,45 м2. Відповідно до пункту 3.5 Договору розмір плати за комунальні послуги та експлуатаційні витрати можуть бути переглянуті у разі зміни цін і тарифів на комунальні послуги, підтвердженими нормативними документами з дня їх зміни.

Керуючись вищезазначеним пунктом Договору позивач підготував та 01 квітня 2008 року надіслав Відповідачу Договір №323 про надання комунальних послуг та послуг з утримання і експлуатації нежитлового приміщення в будинку і прибудинкової території.

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, ця дія є прийняттям пропозиції. Підтвердженням цього є оплата послуг згідно умов договору, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг.

Слід вказати, що відповідна позиція щодо визнання договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору укладеним, висловлена у відповідному рішенні Верховного Суду України в справі за № 6-110 цс 12 від 12.10.2012 року кореспондується із правовідносинами, які скалися між вказаними особами.

П. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2015 року сума заборгованості відповідача за надані житлово-комунальних послуг зменшилась і становить 5 025 (п'ять тисяч двадцять п'ять гривень) 03 коп. за період з лютого 2011 року по серпень 2015 року.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про жилово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про жилово-комунальні послуги»).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про жилово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості та порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги відповідно до поданого представником позивача розрахунку заборгованості, який вона підтримала у судовому засіданні, зокрема стягненню підлягає загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 5025 (п'ять тисяч двадцять п'ять) 03 (три) коп. за період з 01.02.2011 року по 31.08.2015 року, оскільки відповідач, не оплатив її належним чином.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 1, 19, 20 Закону України «Про жилово-комунальні послуги», ст.526, 610, 625, 642 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: 03170, АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (м. Київ, вул. Московська, 46/2, поточний рахунок 9876 (UAH) в ПАТ Укрсоцбанку МФО 300023, ) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 5 025 (п'ять тисяч двадцять п'ять) грн. 03 (три) коп. та судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя