УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_7 як з винної особи та ОСОБА_8 як власника автомобіля 5 403 грн 12 коп. різниці між заподіяною шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням, 14 960 грн упущеної вигоди, 1 000 грн моральної шкоди, що завдана в результаті пошкодження автомобіля позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої є відповідач.

02 квітня 2013 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5 403 грн 12 коп. майнової шкоди, 14 960 грн упущеної вигоди та 1 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23 липня 2013 року рішенням апеляційного суду Вінницької області заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення майнової та моральної шкоди, упущеної вигоди та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. В частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 заочне рішення суду змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 1 000 грн до 500 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

04 грудня 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2013 року в частині відмови у позові про стягнення майнової шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

11 лютого 2014 року рішенням апеляційного суду Вінницької області заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_8 5 403 грн 12 коп. матеріального збитку та 14 960 грн упущеної вигоди та щодо розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що апеляційним судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, скасував його в частині, яка набрала законної сили, чим вийшов за межі своїх повноважень, при визначенні розміру матеріальної шкоди послався на неналежні докази.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, крім того, враховуючи, що при розгляді справи було виявлено порушення судами норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення на підставі ч. 3 ст. 335 ЦПК України, колегія суддів виходить за межі доводів касаційної скарги та переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода, заподіяна позивачу пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, підлягає стягненню з ОСОБА_8 як власника автомобіля та ОСОБА_7 як особи, яка керувала автомобілем, і вони мають нести солідарну відповідальність.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, відмовляючи у їх задоволенні, та зменшуючи розмір завданої моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_7, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вина власника автомобіля у заподіянні шкоди відсутня, а позивач не надав доказів на підтвердження розміру заподіяного йому матеріального збитку та упущеної вигоди пошкодженням автомобіля відповідачем, а визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним.

Після скасування рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку в частині відмови у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди та скасування рішення і направлення справи на новий розгляд апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди і упущеної вигоди, відмовляючи у задоволенні цих вимог та залишаючи без змін рішення про стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди з ОСОБА_7, виходив з того, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню ним як винною у ДТП особою.

Проте з рішенням суду апеляційної інстанції та з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 липня 2011 року о 24 годині 10 хвилин у м. Вінниці по вул. Коцюбинського ОСОБА_7, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, власником якого є ОСОБА_8, порушивши правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

21 липня 2011 року постановою Замостянського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 26 липня 2011 року Вінницького відділення КНДІСЕ вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, становить 16 536,29 грн, з яких 26 грудня 2012 року Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу виплачено 11 133,17 грн страхового відшкодування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не уточнив позовні вимоги та підстави заявленого позову щодо відшкодування матеріальної шкоди, не перевірив, що згідно із законом експлуатація транспортних засобів дозволяється при наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності, не врахував, що частина завданої шкоди була відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України.

І встановивши, що матеріальна шкода заподіяна в більшому розмірі від суми страхового відшкодування, не перевірив наявності підстав для її стягнення зі страхової компанії (ст. 1194 ЦК України), не роз'яснив позивачу право клопотати про залучення до участі у справі страховика (МТСБУ) як співвідповідача, не вирішив питання про його залучення до участі у справі в порядку, передбаченому ст. ст. 32, 33, 35, 36 ЦПК України, не встановив ліміт відповідальності страховика та межі його відповідальності.

При цьому, вказавши, що завдана шкода підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_8 як власника автомобіля та ОСОБА_7 як особи, яка керувала ним, не перевірив наявності підстав для цього та їх вини у заподіянні цієї шкоди та в чому вона полягає, не врахував вимог ч. ч. 2, 3 4 ст. 1187 ЦК України та не з'ясував, на якій правовій підставі відповідач керував транспортним засобом, не встановив ступінь вини кожного з відповідачів, хто і в якому розмірі повинен нести відповідальність за завдану шкоду, зробив передчасний висновок про задоволення позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, а погодившись з висновками суду першої інстанції про стягнення завданої шкоди з винної особи та відмовивши у задоволенні позову в частині стягнення цієї шкоди з власника автомобіля, переглянув рішення суду щодо вимог про стягнення упущеної вигоди, яке набрало законної сили, оскільки не переглядалось в касаційному порядку, вийшов за межі своїх повноважень, ухвалив помилкове рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами вимог процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2013 року в частині стягнення матеріальної шкоди та рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року в частині стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 335, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2013 року в частині стягнення матеріальної шкоди та рішення апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року в частині стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. ОстапчукВ.О. Савченко