РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2418/15-ц

Провадження № 2/643/2044/15

01.10.2015 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду був уточнений, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором займу від 02.02.2005 року у розмірі 33 900 грн., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 25 777,40 грн., три проценти річних у розмірі 3 753,15 грн., проценти (подвійна облікова ставка НБУ) у розмірі 26 913,63 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору займу від 02.02.2005 р. він передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 33 900 грн., які останній зобовязався повернути до 05.11.2011 р. Проте відповідач гроші не повернув, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви та пояснив, що дійсно 02.02.2005 р. між ним та позивачем було укладено договір займу, однак в звязку зі спливом трирічного строку позовної давності, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1.1 договору позики від 02.02.2005 року укладеного між позивачем та відповідачем, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 33 900 грн. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позичені кошти в строк до 05.11.2011 року. В разі, якщо відповідач не поверне в строк суму позики, йому необхідно сплатити проценти за неправомірне користування чужими коштами виходячи з облікової ставки НБУ, а також відшкодувати позикодавцеві збиток.

Відповідачем зобовязання за договором в установлений строк не виконані, заборгованість перед позивачем за договором найму складає 64 370,18 грн., з них: 33 900 грн. основна сума боргу; 25 777,40 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 3 753,15 грн. - 3% річних; 26 913,63 грн. проценти з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою, про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ч. 5 ст. 261 ЦПК України.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України.

Відповідач просив суд застосувати позову давність, про що свідчить заперечення проти позовної заяви від 28.09.2015 р.

Представник позивача заперечував проти застосування позовної давності посилаючись на те, що позовна заява була виготовлена 03.11.2014 року та направлена на адресу суду поштою.

Оскільки дата повернення боргу між сторонами було визначено 05.11.2011 р., то позивач повинен був звернутися до суду до 05.11.2014 р.

В судовому засіданні судом було оглянуто конверт та штамп поштового відділення та встановлено, що позовна заява була направлена пізніше строку.

Судовим розглядом не встановлено підстав які б зупиняли або переривали перебіг позовної давності в даному випадку.

Таким чином, суд вважає, що позовна давність спливла та позов підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК

України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М. Горбунова