_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3650/15-ц
Провадження № 2/520/2765/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М..

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила постановити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу № 25137 квартири АДРЕСА_1, укладений 17.04.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені свого, на той час, неповнолітнього сина, ОСОБА_5 - дійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що в квітні 1999 року між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідачі продали, а вона купила квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір був укладений на Одеській товарній біржі.

Позивач вказує на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме вона як покупець сплатила раніше узгоджену грошову суму, а відповідачі звільнили квартиру від своїх речей та передали ключі.

Однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. У зв'язку з чим на теперішній час вона не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме квартирою, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості.

Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, яка 28.11.2014 року змінила прізвище на ОСОБА_4, у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що жодних претензій до позивача не має.

Відповідач ОСОБА_5, який 10.12.2014 року змінив прізвище на ОСОБА_5, у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.

Судом встановлено, що 17 квітня 1999 року між ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та в інтересах сина ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 25137 згідно умов якого відповідачі продали, а позивач купила квартиру АДРЕСА_1. Даний договір було укладено на Одеській товарній біржі.

21 квітня 1999 року позивач зареєструвала вказаний договір купівлі-продажу у КП «ОМБТІ та РОН» кн.. 310 пр - стр. 133 -р 289.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).

Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.

Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної.

Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру АДРЕСА_2,.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 25137 від 17 квітня 1999 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири АДРЕСА_1, зареєструвавши квартиру в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їй у відповідь квартиру та правовстановчі документи, а позивач, відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу квартири і право власності позивача на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.

Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 25137 від 17 квітня 1999 року, укладеного між ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та в інтересах сина ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої та оформлений на Одеській товарній біржі.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК Україна у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 25137 квартири АДРЕСА_1, укладений 17.04.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені свого, на той час, неповнолітнього сина, ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів протягом його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.