Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/2895/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/778/6137/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1, який належить йому на праві приватної власності, та є споживачем електроенергії згідно договору від 19.06.2013 року. На підставі технічної документації: технічних умов, схеми підключення та укладеного договору, на електромережу його житлового будинку була виділена потужність 25 кВт та встановлений 3-фазний прилад обліку 2-го класу з параметрами 50-100 А. Такими приладами обліку позивач постійно користувався з 18.06.1998 року по 08.04.2014 року.

08.04.2014р. у будинку була здійснена чергова планова заміна приладу обліку електроенергії, при цьому, замість аналогічного лічильника 2-го класу точності зі струмом 50-100 А, який передбачений технічною документацією по житловому будинку та п. 4 договору від 19.06.2013р., відповідачем самовільно, ігноруючи умови договору, був встановлений лічильник 1-го класу точності зі струмом 5-120 А. Встановлений відповідачем прилад обліку не відповідає параметрам, зазначеним в технічних умовах, схемі підключення, виділеній потужності та договору від 19.06.2013р. У цих документах самим відповідачем чітко визначені технічні параметри приладу обліку електроенергії та підкреслено, що заміна електроапаратів, електрообладнання та інше, допускається на аналогічні за своїми характеристиками.

Протягом року позивач неодноразово звертався до відповідача з усними та письмовими заявами та претензіями з цього приводу, крім того, зазначав, що новий лічильник, встановлений на передбаченому схемою місці в шафі, значно меншого розміру, він повністю закривається дверцею шафи, що не дає змоги правильно фіксувати покази спожитої електроенергії і перешкоджає контролю за його роботою.

При цьому, представник відповідача обіцяв добровільно вирішити спірне питання з заміною відповідним лічильником. Проте, у відповіді на останню претензію від 02.03.2015р. відповідач фактично ніяк не обґрунтував свої дії, посилаючись на право енергопостачальника обирати систему обліку свого товару і здійснювати модернізацію електропостачання та обліку електроенергії за власний кошт і власними силами.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права та інтереси. По-перше, прилад обліку (лічильник) був самостійно вибраний відповідачем ще в травні 1997р., з урахуванням всіх норм, діючої технічної документації та виділеної на електромережу потужності 25 кВт. По-друге, посилання відповідача на пункти ПКЕЕН є обов'язковим для споживача, але носить загальний характер і в даному випадку питання заміни лічильника регулюються, перш за все, індивідуальними спеціальними документами, затвердженими самим відповідачем: технічними умовами, схемою підключення, договором від 19.06.2013р. Попередні планові заміни приладу обліку протягом 17 років завжди відповідали діючій документації по житловому будинку.

На звернення до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд) та Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), позивач отримав роз'яснення від 06.01.2015р. № 11/15/59-15 НКРЕКП, про те, що заміна та/або перенесення приладу обліку електроенергії здійснюється за заявою споживача та встановлюється з урахуванням вимог ПУЕ. При цьому, у разі встановлення або заміни приладу обліку параметри та клас його точно враховуються у проекті електрозабезпечення об'єкта споживача, погодженим з енергопостачальником, що було виконано раніше у встановленому законом порядку.

Повідомленням від 19.02.2015р. № 02/12-1001 Держенергонагляд роз'яснив, що умови договорів, що визначені законодавством, як істотні, мають обов'язковий характер щодо дотримання їх сторонами договору, в тому числі, при встановленні/заміні розрахункового лічильника обліку використаної споживачем електроенергії. При цьому, істотними умовами договору про користування електричною енергією є, в т.ч., принципова схема підключення (...із зазначенням окремих технічних характеристик електролічильника).

Натомість, відповідачем проігнорована вказана позиція Держенергонагляду, що є порушенням п. 27 договору від 19.06.2013р., де вказано, що «Розбіжності з технічних питань під час виконання цього договору, регулюються органами Держенергонагляду згідно з Правилами ПКЕЕН, ПУЕ, ...»

З огляду на ці роз'яснення компетентних органів, позивач вважає, що заміна лічильника, передбаченого техдокументацією та договором, іншим лічильником з іншими параметрами, є порушенням п. 4 договору від 19.06.2013р., що є істотною умовою для цього виду договору відповідно ст. 638 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зобов'язати відповідача замінити прилад обліку (лічильник) 1-го класу точності з параметрами 5-120 А на лічильник 2-го класу точності зі струмом 50-100 А на передбаченому місці в шафі обліку в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону дав правильну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Так, згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 32 від 17.01.2013р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2013р. за № 236/22768.

За положеннями ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.06.2013 року між сторонами був укладений договір № 552606139 про користування електричною енергією, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності у 25 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості (п. 1 договору). Дані про розрахунковий прилад обліку, а саме, 2 клас точності, 50-100 А, розрахований на напругу 380 В, містить пункт 4 договору (а.с. 3).

Відповідно до п. 10.8 зазначеного договору, енергопостачальник має право на вибір типу приладів обліку, для проведення планової (позапланової) заміни, враховуючи план впровадження автоматизації обліку, захисту від викрадення електроенергії, технічну і економічну доцільність, уніфікацію типів засобів обліку, що будуть у власності та експлуатації постачальника електричної енергії.

08 квітня 2014 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 в присутності позивача була здійснена планова заміна вищевказаного приладу обліку на прилад першого класу точності, розрахований на струм 5-120 А, напругу 380 В, що вбачається з акту від 08.04.2014р., підписаному представником ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_3 Позивач жодних зауважень до акту не вніс (а.с. 4).

Заміна приладів обліку електроенергії здійснювалася відповідно до проекту, затвердженого наказом генерального директора ВАТ «Запоріжжяобленерго» у зв'язку з технічним переоснащенням електричних мереж. Заміна відбулася в сфері дії міських електричних мереж, в тому числі і тих, що обслуговують АДРЕСА_1, на якій розташований будинок позивача, що підтверджується копіями наказів № 742-од від 25.10.2012р., № 691-од від 01.10.2013р., № 951-од від 29.11.2013р. (а.с. 40-41, 42, 43, 44). Вказана заміна проводилась з метою зменшення втрат від транспортування електроенергії, та не пов'язана ані зі зміною тарифів, ані зі зміною обсягу споживання електричної енергії.

Також судом встановлено, що електролічильники: той, який встановлений, і той, що обслуговував житло позивача до заміни, відрізняються один від одного лише окремими технічними характеристиками. Разом з тим, вони є лічильниками одного типу, хоча й різними візуально, проте однаковими функціонально. Новий лічильник більш точно визначає кількість спожитої електроенергії.

Окрім цього, заміна лічильника відбулася за рахунок відповідача.

Скарг на неправильну роботу електролічильника, невірну фіксацію ним обсягу спожитої електричної енергії, його якість у ОСОБА_3 немає.

За вказаних обставин, правильно встановивши, що право позивача не порушене, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення істотних умов договору встановленням іншого приладу обліку полягають у повторенні підстав позовних вимог, які вже належно розглянуті судом першої інстанції. Так, суд правильно зазначив, що предметом укладеного між сторонами договору від 19.06.2013 року є зобов'язання з постачання споживачу електричної енергії в необхідних йому обсягах відповідно до встановленої в договорі потужності з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а пункт 4 договору, який, на думку ОСОБА_3, є порушеним, містить лише технічні характеристики приладу обліку, що був наявний у будинку на час укладення договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач був вимушений підписати акт від 08.04.2014р. при встановленні нового лічильника, т.я. недопущення представників відповідача тягло для нього адміністративну відповідальність, а також, що на той момент для нього не були очевидними порушення в силу необізнаності в цьому питанні на правильність висновків суду по суті спору не впливають.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: