Провадження №22-ц/784/1774/15
Головуюча першої інстанції Подзігун Г..В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Лисенка П.П.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю:

представників:

позивачки - ОСОБА_3

відповідача - Бичковського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», або Банк) на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. за

позовом

ОСОБА_6 до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль про визнання договору поруки припиненим,

встановила:

12.11. 2014 р. ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим.

Позивачка зазначала, що 08.09.2011. між Банком та приватним підприємством «Торговий дім Укрспецтехсервіс» ( далі - Підприємство, або Боржник) укладено кредитний договір про надання кредитного ліміту у розмірі 1441.336 грн. 41 коп.

13.09.2011 р. між тими ж сторонами укладено ще один кредитний договір про надання кредитного ліміту у розмірі 3.750.669 грн. 07 коп.

Обидва кредитні зобов'язання забезпечені порукою згідно з договорами поруки, які позивачка уклала з Банком 08.09.2011 р. та 13.09.2011 р.

Позичальник не виконав у повному обсязі зобов'язань з повернення кредитів, внаслідок чого рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2013 р. постановлено про стягнення з неї, як поручителя заборгованості за цими кредитними зобов'язаннями.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 20.03.2014 р. відкрито ліквідаційну процедуру., а наступною ухвалою того ж суду від 18.07.2014 р. постановлено про ліквідацію Підприємства внаслідок чого державним реєстратором 05.08.2014 р. до ЄДРЮО та ФОП внесено запис про реєстрацію припинення цієї юридичної особи.

На даний час постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2013 р., а Банк відмовляється визнати поруку припиненою.

Посилаючись на те, що кредитор не визнає зобов'язання припиненим, позивачка змінила предмет позову та просила визнати поруку припиненою.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. постановлено про визнання поруки припиненою.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невірну оцінку судом доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах оскарження, передбачених ст. 301 ЦПК України, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз цих статей ЦК України дає підстави вважати, що припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання.

Таким чином, вирішальне значення для припинення поруки має факт ліквідації юридичної особи, з яким законом пов'язується наявність правових підстав для припинення її грошових зобов'язань, забезпечених порукою.

З матеріалів справи вбачається, що за договорами поруки які укладені з Банком 08.09.2011 р. та 13.09.2011 р. позивачка поручилася за виконання кредитних зобов'язань Підприємства на загальну суму 5192005, 48 грн.

Державним реєстратором 05.08.2014 р. до ЄДРЮО та ФОП внесено запис про реєстрацію припинення підприємства «Торговий дім Укрспецтехсервіс»

Це означає, що з цього часу грошові зобов'язання Підприємства перед Банком припинені.

На підставі цього юридичного факту з цього ж часу вважається припиненою і порука, якою були забезпечені зобов'язання Підприємства-позичальника.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи дав належну юридичну оцінку наданим доказам та становивши, що на час звернення з позовом ліквідовано юридичну особу, зобов'язання якої були забезпечені порукою, прийшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення поруки, ухваливши рішення, яке відповідає вимогам закону, правовим висновкам постанови Верховного Суду України № 6-129 цс 12 від 07.11.2012 р. та дійсним обставинам справи.

Посилання апеляційної скарги на заочне судове рішення про стягнення кредитного боргу з поручительниці, відкриття виконавчого провадження та незаконність ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2015 р. про скасування заочного рішення щодо стягнення боргу з поручительниці, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не змінюють встановлені законом наслідки ліквідації боржника, адже грошове зобов'язання поручительниці виникло з правочину і до моменту ліквідації боржника не було припинене належним виконанням.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не підлягають врахуванню при перегляді рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В.Самчишина

П.П. Лисенко