Номер провадження: 22-ц/785/107/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Сидоренко І.П.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення повторної судово-психіатричної експертизи в процесі розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частку у спадковому майні, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні апеляційного суду Одеської області знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частку у спадковому майні, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

В процесі розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на підтвердження доводів апеляційної скарги було подано клопотання про призначення повторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи. В обґрунтування апелянт посилається на те, що не погоджуючись з актом №149 судової експертизи, вона звернулася до незалежного експерта з метою аналізу, роз'яснення термінології, встановлення достовірності даних викладених в акті. Проаналізувавши передані незалежному експерту документи, останній прийшов до висновку, що акт №149 був складений із рядом вагомих порушень законодавства, є неповним та його достовірність перебуває під сумнівом. А саме апелянт зазначає, що експерти не дали чітких відповідей на запитання суду, не проаналізували усі історії хвороб, не провели аналіз життя ОСОБА_4 з 1986 року по день смерті, залишили без дослідження епізод "просоночного стану" (епілептичний феномен, що відноситься до розділу психіатрії та неврології), не звернули уваги на діагноз "невроз нав'язливих станів", "сомнамбулічний автоматизм", не врахували, що ОСОБА_4 під час посвідчення заповіту був літнім чоловіком (78 років), що через кілька місяців після посвідчення заповіту у нього було виявлено цілий ряд захворювань. Апелянт вважає, що відповідні фактори яскраво вказують на наявність у ОСОБА_4 в 2010 році вираженої хронічної церебро-васкулярної недостатності, тобто, органічного враження центральної нервової системи на фоні дихальної та серцевої недостатності.

В судовому засіданні позивач та його представник клопотання підтримали.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони та її представника, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.301 ЦПК України за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача. Згідно з п.8 ч.1 ст.301 ЦПК України суд вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.301 ЦПК України підготовчі дії, визначені пунктами 6-8 частини першої цієї статті, здійснюються за правилами, встановленими главою 3 розділу III цього Кодексу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому одним з способів забезпечення доказів є експертиза (ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частку у спадковому майні. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є донькою померлого ОСОБА_4. Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1, проте батько залишив заповіт на ім'я свого сина - ОСОБА_3, який є рідним братом позивача. ОСОБА_2, як непрацездатна за віком дитина спадкодавця має право на спадкування половини частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, тобто на 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Також ОСОБА_2 зазначила, що заповіт був складений спадкодавцем, коли він не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

Згідно із висновком комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я" від 27.03.2014 р. за №149, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час складання та засвідчення заповіту від 20.05.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1575, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, психічних розладів не виявляв, за своїм психічним станом у вищевказаний час міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т.2, а.с.90-96). Таким чином відповідь експерта є чіткою та однозначною на питання поставлені судом та стосуються обставин, які підлягають доведенню.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З матеріалів справи вбачається, що апелянт неодноразово наголошує на необґрунтованості експертного висновку, як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Апелянту було запропоновано на підтвердження своїх доводів надати експертний висновок незалежного експерту, на який вона посилається, але вона цього не зробила. Колегія суддів неодноразово роз'яснювали стороні позивача, що оскільки ні сторони провадження, ні судова колегія не є фахівцями у галузі дослідження, то неможливо встановити необґрунтованість експертного висновку, проведеного комісією до складу якої входять фахівці в галузі медицини з достатнім стажем роботи, з додержанням умов Цивільно-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України. Відповідно підстав ставити під сумнів висновок експерту у суду не має. При цьому так само відсутні протирічча між матеріалами справи та висновками експерта. Відповідно вказаний висновок експертів є одним з доказів по справі, а його оспорення не може ґрунтуватись виключно на запереченнях апелянта.

Таким чином, підстав встановлених ст. 150 ЦПК України для проведення повторної експертизи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 135, 137, 141-145, 150, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

І.П. Сидоренко

Є.С. Сєвєрова