УХВАЛА

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою ОСОБА_4 У результаті травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10 січня 2012 року, вона протягом тривалого часу перебувала на лікуванні та згідно з довідкою МСЕК від 28 квітня 2012 року з 27 квітня 2012 року є інвалідом 1 групи загального захворювання. Інвалідність їй встановлена до травня 2014 року. Зазначала, що потребує стороннього догляду, постійного прийому медичних препаратів, реабілітації, їй рекомендовано лікування у неврологічному центрі. У зв'язку з наведеним вона потребує матеріальної допомоги батьків. Оскільки вона перебуває на утриманні матері, яка отримує мінімальну заробітну плату, інших джерел доходу, крім допомоги по інвалідності не має, а відповідач участі в її утриманні не приймає, допомоги не надає, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача до 1 травня 2014 року, а при продовженні перебування на інвалідності на весь період інвалідності.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на період інвалідності, щомісячно, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 12 вересня 2013 року по 30 квітня 2014 року включно. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 400 грн.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги батька, ОСОБА_4, який може надати таку матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини від заробітку.

Апеляційний суд погодився з такими висновками та зазначив також, що відповідач є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності, а тому з нього слід стягнути аліменти у частці від його заробітку (доходу).

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3, яка згідно довідки МСЕК від 28 квітня 2012 року з 27 квітня 2012 року є інвалідом 1 групи загального захворювання, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду та лікування в Донецькому реабілітаційному неврологічному центрі, інвалідність встановлена до травня 2014 року. Шлюб між батьками позивачки було розірвано 6 червня 2006 року.

Позивачка зареєстрована за адресою відповідача, проте фактично проживає разом з матір'ю, тобто догляд за нею та її утримання здійснює її мати, яка отримує мінімальну заробітну плату. Позивачка отримує допомогу по інвалідності у розмірі 894 грн. У відповідача є заборгованість по аліментам, які з нього стягувались за рішенням суду до її повноліття, а після досягнення повноліття - на період її навчання, і яка відповідно до довідок ВДВС Балаклійського РУЮ Харківської області станом на 1 травня 2013 року становить 12 тис. грн.

На даний час позивачка потребує матеріальної допомоги батьків у зв'язку з інвалідністю і непрацездатністю.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Суд при встановленні потреби непрацездатної дочки у матеріальній допомозі має брати за основу прожитковий мінімум і вирішувати справу з урахуванням всієї сукупності фактичних обставин (залежно від ступеня непрацездатності, місця проживання, інших умов життя особи).

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. 1 ст. 200 СК України зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначене не врахував, не дослідив матеріальне становище ОСОБА_4 та, стягуючи з останнього аліменти у частці від заробітку (доходу), виходив із того, що відповідач є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності.

При цьому апеляційний суд не звернув увагу, що ОСОБА_4 проживає разом батьком ОСОБА_4, який є інвалідом 3 групи, дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, інвалідом 3 групи є ОСОБА_4, а не ОСОБА_4, як зазначив у своєму судовому рішенні апеляційний суд. При цьому ОСОБА_4 не працює. Отже, висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що заборонено законом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України зазначене не врахував, не дав оцінку тому, чи є відповідач на час стягнення аліментів працевлаштованим та чи має стабільний заробіток; чи не перебуває на його утриманні батько - ОСОБА_4, який є інвалідом 3 групи та дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_4 має дохід, а тому з нього підлягають стягненню аліменти у частці від його заробітку (доходу).

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: А.О. Леванчук

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко