Справа № 361/1624/15-ц Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/5994/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 18.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Ігнатченко Н.В., Антоненко В.І.

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 231 043,38 грн., як вартість відновлювального ремонту автомобіля разом із втратою товарного вигляду; 1500 грн. за проведення оцінки автомобіля та 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2014 року в с.Залісся Броварського району Київської області з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем марки «Фольксваген Кадді» державний номерний знак НОМЕР_1, було скоєно дорожно-транспортну пригоду, а саме зіткнення із автомобілем марки «Форд Куга Тренд» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Вказувала, що у результаті зіткнення транспортних засобів, належний їй на праві власності автомобіль марки «Форд Куга Тренд» зазнав значних механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Згідно звіту про оцінку автомобіля позивача, матеріальна шкода складає 280 543, 38 грн., з яких 49 500 грн. позивачу було виплачено як страхове відшкодування ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

В звязку з цим позивачка вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням та витрати повязані з проведенням експертної оцінки пошкодженого автомобіля.

Також зазначали, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки завдали їй душевних страждань. В звязку із пошкодженням автомобіля вимушено не користувалась ним, витрачала час на оформлення відповідних документів, а тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй моральну шкоду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 232 543,38 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на упередженість та односторонність висновків суду, невідповідність цих висновків обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що

шкода, завдана ОСОБА_3 внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, підлягає стягненню із ОСОБА_2, яка відповідно до постанови суду у справі про адміністративне правопорушення визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..124 КПАП України.

В рішенні також зазначено, що відповідачем не спростовано розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу і стягненню з ОСОБА_2 підлягає різниця між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди.

Визначаючи моральну шкоду у розмірі 1000 грн., суд виходив із вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, характеру і ступеня моральних втрат, завданих позивачу пошкодженням належного йому автомобіля.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, перердбаченихї статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2014 року в с.Залісся Броварського району Київської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген Кадді» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2Г та транспортного засобу «Форд Куга Тренд» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

У результаті дорожно-траснпортної пригоди транспортний засіб марки «Форд Куга Тренд», який належить на праві власності ОСОБА_3 ( а.с.10) зазнав значних механічних пошкоджень на суму 280 543, 38 грн. згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку від 18.11.2014 року № 766, складеного субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5. (а.с.17-33).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. (а.с.15).

Вказана постанова суду є чинною і в установленому законом порядку не скасована.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка виплатила позивачу 49 500 грн. страхового відшкодування у межах страхового ліміту за виключенням франшизи відповідно до страхового полісу АС/9482318 від 23 грудня 2013 року.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №424 від 18.11.2014 року ОСОБА_3 було сплачено 1500 грн. за проведення оцінки автомобіля. (а.с.34).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження заперечення позову, положень статей 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 232 543,38 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Розмір моральної шкоди визначено з врахуванням вимог розумності і справедливості.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розслідування у кримінальному провадженні підлягають відхиленню, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення суду чинною є постанова суду про визнання ОСОБА_2 винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доказів того, що ОСОБА_3 притягнута до адміністративної або кримінальної відповідальності не надано.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім цього, ухвала Броварського міськрайонного суду від 14.09.2015 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.90) є самостійним предметом апеляційного оскарження.

Вбачається, що ця ухвала суду в установленому законом апеляційному порядку відповідачем не оскаржена та не скасована.

Доводи апелянта на наявність підстав для скасування рішення суду із направленням справи на новий судовий розгляд не ґрунтуються на вимогах процесуального закону. Статтею 307 ЦПК України не передбачено право апеляційного суду на скасування рішення суду із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги про упередженість та односторонність висновків суду, невідповідність цих висновків обставинам справи колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: