Ухвала іменем україни
11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 листопада 2010 року і до повноліття дитини. Відповідачка починаючи з листопада 2010 року не регулярно сплачувала присуджені йому судом аліменти на утримання доньки, у зв'язку з чим станом на 01 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 10 549 грн 11 коп.

На підставі наведеного вище ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 17 квітня 2011 року по 17 січня 2015 року у сумі

110 034 грн 26 коп., а також моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області

від 06 серпня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-712/11 за період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року та з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року в розмірі 1 598 грн 16 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями ст. 196 СК України, виходив із того, що пеня від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення вираховується в межах одного місяця.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 31 березня 2009 року розірвано (а. с. 16).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини доходів ОСОБА_2 починаючи з 17 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 14).

На підставі вищезазначеного рішення 06 квітня 2011 року був виданий виконавчий лист № 2-712/11, який прийнято до примусового виконання Комінтернівським ВДВС Харківського міського управління юстиції.

Згідно з розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 13 січня 2015 року станом на 01 січня 2015 року розмір заборгованість становить 10 549 грн 11 коп. (а. с. 17).

Відповідно до довідки, виданої 28 січня 2013 року Комінтернівським відділом ДВС Харківського МУЮ, заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів станом на 28 січня 2013 року відсутня (а. с. 37).

Статтею 180 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_790/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843619/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843615/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 94цс15).

Оскільки наданий до суду державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ розрахунок заборгованості від 13 січня 2015 року не відповідає вимогам ст. 196 СК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, правильно розрахував суму заборгованості із сплати аліментів, враховуючи, що розмір неустойки повинен нараховуватися не із загальної суми основного боргу, а із суми боргу за відповідний місяць.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду не вбачається, що судом при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. -ст. 338341 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська