Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3132/15-ц
Провадження №: 2/332/1094/15
26 листопада 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Ковтуні В.І., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом
про відшкодування моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула його дружина. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. Під час розгляду кримінального провадження ним було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином у сумі 100000грн.. Цей позов в судовому засіданні фактично було розглянуто та його визнано судом таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Однак, в резолютивній частині вироку судом не було зазначено про вирішення цивільного позову в межах кримінального провадження. При апеляційному оскарженні вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя, апеляційним судом було зауважено, що відсутність в резолютивній частині вироку розв'язання позовних вимог є помилкою суду, але на підставі ст. 404 КПК України колегія апеляційного суду була позбавлена можливості виправити цю помилку, а йому, як потерпілому, рекомендовано звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства. Внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_2 йому та його малолітнім дітям було завдано непоправну втрату, так як без матері залишилося двоє малолітніх дітей; ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті дружини у нього зник сенс життя, бо він втратив близьку та рідну людину, а його діти назавжди залишилися без материнської опіки та любові. Смерть дружини спричинила психологічну травму йому та його дітям, особливо дочці ОСОБА_3, яка дуже тяжко перенесла загибель матері, внаслідок чого вона потрапила до неврологічного відділення Запорізької обласної дитячої лікарні, що підтверджується випискою із медичної карти. До теперішнього часу він не може звикнутися з думкою, що у нього немає дружини, а у дітей немає матері. Діти дуже болісно переносять відсутність матері, адже у своєму віці вони вже усвідомлюють той факт, що вони осиротіли і що ніхто та ніколи не відновить цю втрату. При цьому, також просить врахувати, що він залишився батьком-одинаком, на утриманні та вихованні якого залишилося двоє малолітніх дітей. Смерть людини неможливо виразити у грошовому еквіваленті, бо життя будь-якої людини є безцінним, а він втратив рідну людину. Але, вважає, що за вчинений злочин відповідач повинен відповідати у повному обсязі, а тому заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 100000,00грн. та просить стягнути з відповідача на його користь.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заява про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходила, доказів поважності причин неявки суду не надано. Згідно відповіді Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області від 06.11.2015 року засуджений ОСОБА_2 до місць позбавлення волі до теперішнього часу не направлений, вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2015 р. не виконаний. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував у поданій ним суду заяві.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки(а.с.4-5).
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2015 року вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без змін(а.с.5-6). Отже, вирок суду набрав законної сили 06.07.2015 року.
Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно до вимог ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з рахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями п.1ч.2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»ю або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю.
Згідно свідоцтву про одруження серії НОМЕР_1 25 серпня 2001 року, позивач ОСОБА_1 з 25.08.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 824(а.с8).
Згідно свідоцтвам про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 17 квітня 2003 року. Батьком дітей в зазначених свідоцтвах про народження вказаний позивач ОСОБА_1, матір'ю - ОСОБА_7(а.с.9).
Згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №395(а.с.7).
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було смертельно травмовано ОСОБА_7, яка була дружиною позивача ОСОБА_1, останньому спричинена моральна шкода, оскільки він переніс стресову ситуацію та зазнав моральних страждань у зв»язку із самим фактом смерті та втрати дружини, як рідної йому та близької людини, а її малолітні діти внаслідок втрати матері. Позивач та його діти перенесли сильний психологічний стрес, нервове потрясіння, яке призвело до душевних страждань та суттєвого зниження емоційного стану, відчуттям туги та печалі. Разом з тим, суд вважає, що позивач відчував та продовжує відчувати душевний дискомфорт, хвилювання за життя та здоров»я своїх дітей, оскільки залишився сам з двома малолітніми дітьми, які внаслідок загибелі ОСОБА_7 залишилися без материнської любові, турботи та піклування.
При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибини і тривалість душевних страждань позивача та його малолітніх дітей, а також негативні наслідки, які настали як для самого позивача, так і для його малолітніх дітей, а також керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 100000,00грн., оскільки приходить до висновку, що саме така сума буде розумною, справедливою, необхідною і достатньою для відшкодування заподіяної моральної шкоди у даному конкретному випадку.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач було звільнено від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 23,1167,1168,1187 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212,213-215,224-226 ЦПК України,суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00грн.(сто тисяч гривень)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, шляхом подання заяви відповідачем до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Андрюшина Л.А.