АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 681/155/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1693/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Хмельницький Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Пастощука М.М., Заїки В.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПРОВІДНА", фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, фермерського господарства „Якторів" на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна", фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, фермерського господарства „Якторів", третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду із зазначеним позовом вказував, що 19 лютого 2012 року близько 3 години на 171 км. + 450 м автодороги Стрий-Тернопіль -Кіровоград - Знам'янка в с. Романове Село Збаразького району Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Він був пасажиром вантажного автомобіля „Фольксваген Ман", що належить ФОП ОСОБА_5, який під час руху зіткнувся із вантажним автомобілем „ДАФ", що стояв на обочині та частково на проїзній частині дороги, який _____________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Бабяк Б.В. Категорія: 30, 32

Доповідач: Варвус Ю.Д.

належить фермерському господарству „Якторів" . Внаслідок зіткнення автомобілів отримав тяжке тілесне ушкодження, визнаний інвалідом другої групи.

Фізична особа підприємець ОСОБА_5 застрахував цивільно-правову відповідальність в ПАТ „Страхова компанія „ПЗУ Україна", а фермерське господарство „Якторів" застрахувало цивільно-правову відповідальність у ПАТ „Страхова компанія „ПРОВІДНА". У зв'язку з отриманням тілесного ушкодження зазнав майнової шкоди, що полягає у витратах на лікування та протезування в сумі 12700 грн., зазнав шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності в сумі 19314 грн., а також моральної шкоди, яку оцінює в 500000 грн., яку просив стягнути з відповідачів.

12 червня 2015 року ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути солідарно із приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" та приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА" на його користь 32014 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а також стягнути солідарно із фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та фермерського господарства „Якторів" на його користь 300000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Полонського районного суду від 03 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1: із приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА" 2500 грн. моральної шкоди та 16007 матеріальної шкоди; із приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" 2500 грн. моральної шкоди та 16007 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 із фізичної особи-приватного підприємця ОСОБА_5 та з фермерського господарства „Якторів" в солідарному порядку 150000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто із приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" та із приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА" по 487 грн. 20 коп. судового збору з кожного на користь держави. Стягнуто із фізичної особи-приватного підприємства ОСОБА_5 та з фермерського господарства „Якторів" по 243 грн. 60 коп. судового збору з кожного на користь держави.

В апеляційній скарзі ПАТ „Страхова компанія "ПРОВІДНА" не погоджується з рішенням суду, просить його змінити в частині стягнення з ПАТ „Страхова компанія „ПРОВІДНА" на користь ОСОБА_1 9657 грн. шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 на час настання події, а саме ДТП 19 лютого 2012 року, не працював, а тому відповідно до вимог Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо потерпілий на момент ДТП не одержував доходи (не працював), тоді страховик відшкодовує документально підтверджені витрати пов'язані з лікуванням, реабілітацією, піклуванням. Таким чином, судом помилково застосовані вимоги п. 26.2 ст. 26 зазначеного Закону, в редакції від 04 лютого 2013 року, оскільки на момент укладення договору страхування та ДТП, зазначена норма Закону взагалі не існувала.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати в частині стягнення з нього 150000 грн. моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння позивачу тілесних ушкоджень автомобілем володів та керував громадянин ОСОБА_6, який з ним в трудових чи будь-яких інших відносинах не перебував. На його думку він не є належним відповідачем у справі.

В апеляційній скарзі фермерське господарство „Якторів" не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати в частині стягнення моральної шкоди із фермерського господарства „Якторів" та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до фермерського господарства „Якторів" відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в рішенні суду не вказано на якій правовій підставі стягнуто із відповідача моральну шкоду на користь позивача в сумі 150000 грн. Крім того, особою, яка на правовій підставі володіла транспортним засобом „DAF" з причіпом-цистерною Е був ОСОБА_8, який не перебував в трудових стосунках з ФГ „Якторів" і не був залучений до участі у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи підприємця ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги ПАТ „Страхова компанія "ПРОВІДНА" та фермерського господарства „Якторів" - задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 лютого 2012 року близько 03 години на 171 км+450 м автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка в с. Романове Село Збаразького району Тернопільської області стався наїзд вантажного автомобіля марки „Volkswagen Man 8.150 реєстраційний номер НОМЕР_1, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, що перебував під керуванням водія ОСОБА_6, на причіп-цистерну Е реєстраційний номер НОМЕР_2, що у складі автопоїзду із сідельним тягачем „DAF95 XF96430" реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ФГ „Якторів" с. Словіта Золочівського району Львівської області та перебував під керуванням водія ОСОБА_8, знаходилася частково на проїжджій частині дороги, частково на правому узбіччі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажир автомобіля марки „Volkswagen Man 8.150" ОСОБА_1 - тілесні ушкодження.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ФОП ОСОБА_5 уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ПАТ СК „ПЗУ Україна" - страховий поліс №АА/5470199 від 11 серпня 2011 року, а фермерське господарство „Якторів" уклало договір обов'язкового страхування із ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" - страховий поліс №АА/2712026/14 18/4 від 10 березня 2011 року. 19 лютого 2012 року водії фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та ФГ „Якторів" під час керування забезпеченими страхуванням автомобілями порушили Правила дорожнього руху України, внаслідок чого сталася зазначена дорожньо-транспортна пригода, в якій позивач зазнав травм, внаслідок яких став інвалідом 2-ї групи загального захворювання, отримує пенсію з 2012 року. Позивач звертався до ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" та ПАТ СК „ПЗУ Україна" з пропозицією виплати страхове відшкодування, у зв'язку з стійкою втратою працездатності, в чому йому було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" на користь ОСОБА_1 шкоду у зв'язку з стійкою втратою працездатності, суд першої інстанції виходив з того, що дана шкода підлягає відшкодуванню з урахуванням інвалідності 2 групи в розмірі 18 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Проте з даним висновком суду погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам матеріального права.

Так, обов'язок страховика з відшкодування шкоди, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну потерпілого, настає у разі настання страхового випадку.

Оскільки ДТП сталася 19 лютого 2012 року, то обов'язок з відшкодуванню шкоди, завданої ОСОБА_1, виникає саме з цього часу.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст.23 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на час укладення договору страхування) шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

В результаті ДТП позивачу заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого 27 червня 2012 року (26 червня 2013 року повторно) йому була встановлена стійка втрата працездатності та до 01 липня 2016 року призначена інвалідність другої групи, у зв'язку з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК серія ХМ №249978 та №0147757 (а.с.217).

Право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди у зв'язку із стійкою втратою працездатності настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Отже, відшкодування шкоди, пов'язаної з стійкою втратою позивачем працездатності повинно здійснюватися після встановлення позивачу інвалідності - за правилами відшкодування шкоди передбаченими ст. 26.5 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції Закону України від 01 січня 2011 року, яка була чинною на час укладення договору страхування), згідно якої потерпілим, які на момент настання страхового випадку не одержували доходів, у зв'язку із стійкою втратою працездатності відшкодовуються витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Доказів, які б підтверджували, що позивач на час ДТП працював, мав постійний заробіток, розміру заробітку, останній, в силу вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України до суду не надав. Не були встановлені такі і в судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок шкоди, пов'язаної з стійкою втратою позивачем працездатності, повинен здійснюватися, виходячи зі встановленого факту, що позивач є непрацюючою особою. Оскільки договір обов'язкового страхування (страховий поліс №АА/2712026/14 18/4) був укладений із ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" 10 березня 2011 року, то відшкодуванню підлягали витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів, які відповідно до наданих позивачем чеків, накладних, квитанцій становили 12700 грн.

Ступінь вини водіїв транспортних засобів в ДТП судом першої інстанції правильно визнана рівною, по 50%, і відповідно до цього в такому з розмірі визнаний обов'язок відшкодування шкоди страховими компаніями.

На лікування ОСОБА_1 витратив 12700 грн., що сторонами не оспорюється. Звідси страхові компанії зобов'язано відшкодувати позивачу по 6350 грн. кожна.

Проте, суд першої інстанції при вирішенні питання відшкодування за шкоду по стійкій втраті працездатності застосував положення ст.26 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на день розгляду спору (в редакції Закону України 04 лютого 2013 року, у зв'язку з чим безпідставно стягнув з страхової компанії ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" 9657 грн. в рахунок страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з стійкою втратою працездатності ОСОБА_1

З урахуванням викладених обставин, в задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" в частині відшкодування шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності слід відмовити, у зв'язку з чим зменшити загальний розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" на користь позивача до 6350 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23, ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Суд першої інстанції, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов обгрунтованого висновку про заподіяння позивачеві в результаті ДТП моральної шкоди, що виразилася в фізичному болі та тривалості перенесених стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з каліцтвом.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягуючи у її відшкодування з фермерського господарства „Якторів" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в солідарному порядку 150000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що моральна шкода заподіяна ОСОБА_1 винними діями водіїв зазначених осіб в рівних частках.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений без урахування дійсних обставин справи та вимог закону щодо обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, в момент ДТП автопоїздом із сідельним тягачем „DAF95 XF96430" реєстраційний номер НОМЕР_3 з причіпом-цистерною Е, який зареєстрований за ФГ „Якторів" с. Словіта Золочівського району Львівської області керував водій ОСОБА_8 Останній володів даним транспортним засобом на підставі договору оренди транспортних засобів від 01 серпня 2011 року, що був укладений між ФГ „Якторів" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 строком по 01 серпня 2012 року (а.с.248).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди на фермерське господарство „Якторів" відсутні, відшкодовувати позивачу моральну шкоду, заподіяну в результаті ДТП зобов'язаний саме ОСОБА_8, який на підставі договору оренди володів транспортним засобом і порушив п.п.15.1, 15.2, 19.4, 9, 10б Правила дорожнього руху України. Тому в позові про стягнення моральної шкоди з фермерського господарства „Якторів" слід відмовити.

Оскільки ОСОБА_8 до участі у справі в якості відповідача судом першої інстанції залучений не був, апеляційний суд відповідно до вимог процесуального закону позбавлений можливості вирішувати питання про його процесуальні та майнові права. Однак це не позбавляє можливості ОСОБА_1 звернутися до суду, з дотриманням вимог закону, з позовом про відшкодування шкоди завданої ОСОБА_8

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та його представника про те, що ФОП ОСОБА_5 не може бути відповідачем по даному спору, так як володільцем транспортного засобу - вантажного автомобіля марки „Volkswagen Man 8.150 реєстраційний номер НОМЕР_1 в момент ДТП був фізична особа-підприємець ОСОБА_5 на підставі довіреності від 10 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Калушського районного нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі №3806. Доказів, що дана довіреність була скасована чи вантажний автомобіль був переданий для експлуатації іншій особі, відповідачем надано не було.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про покладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди на користь позивача відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Проте, та як моральна шкода була стягнута судом першої інстанції солідарно з фермерського господарства „Якторів" та фізичної-особи-підприємця ОСОБА_5, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

При визначені розміру моральної шкоди заподіяної позивачу транспортним засобом, володільцем якого був фізична особа-підприємець ОСОБА_5, суд враховує ступінь і тривалість моральних страждань позивача, перенесений фізичний біль в результаті отриманого каліцтва, порушення та відновлення установленого способу життя потерпілого, обставини справи та виходячи з вимог розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з фізичної-особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 150000 грн. моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення з ПАТ „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та про стягнення з ПАТ СК „ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності та моральної шкоди, в установленому законом порядку, не оскаржується, тому в силу ст.303 ЦПК України апеляційною інстанцією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" та апеляційну скаргу фермерського господарства „Якторів" задовольнити.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2015 року в частині відшкодування приватним акціонерним товариством „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_1, в частині стягнення відшкодування моральної шкоди та судового збору з фермерського господарства „Якторів" та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 скасувати.

В позові ОСОБА_1 до фермерського господарства „Якторів" про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В позові ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія "ПРОВІДНА" в частині відшкодування шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності відмовити, зменшити загальний розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПРОВІДНА" на користь ОСОБА_1 до 6350 грн.

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус