У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Малосадівської сільської ради Лубенського району Рівненської області та ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий Малосадівською сільською радою 28 вересня 2007 року, на земельну ділянку площею 2.19 га, що розташована на території Малосадівської сільської ради Дубенського району на ім'я ОСОБА_5 належить ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_3 право на спадщину по смерті батька ОСОБА_5 та право власності на земельну ділянку площею 2.19 га, що розташована на території Малосадівської сільської ради Лубенського району Рівненської області, яка належала померлому ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Малосадівською сільською радою 28 вересня 2007 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року рішення районного суду скасовано у частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права на спадщину скасовано та ухвалено у цій частині рішення про відмову у задоволенні позову. у решті рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий судовий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Малосадівської сільської ради Лубенського району Рівненської області та ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.С. Ткачук