У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), у якому просив стягнути на свою користь 261,45 доларів США заборгованості за договором банківського рахунку, 2,73 доларів США як безпідставно списану з його рахунку комісію, 172,55 доларів США - дохід, який банк міг одержати за володіння його коштами, 14,38 доларів США - 3 % річних і 1 000 доларів США моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16 травня 2011 року він подав заяву керуючому Золочівським відділенням Західного ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» про закриття карткового рахунку та видачу залишку коштів із рахунку готівкою. Відповідач рахунок не закрив, залишку коштів не повернув. Вважає, що з 17 травня 2011 року договір банківського рахунку є розірваний, а відповідач, не виплативши залишку коштів, незаконно заволодів його коштами в сумі 261,45 дол. США. Крім того, 18 листопада 2010 року він здійснив переказ коштів на банківську картку Visa іншої особи через електронну систему банку в мережі інтернет «Приват24» зі свого рахунку, за здійснений переказ коштів банк списав з його рахунку комісію у розмірі 2,73 долара США, суму списаної комісії за невиконаний переказ коштів повернути йому відмовився.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 залишок коштів, що є на його картковому рахунку НОМЕР_1 у Золочівському відділенні банку в сумі 261,45 доларів США.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року рішення апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2013 року в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» і виплати ОСОБА_4 залишку коштів, що на його картковому рахунку НОМЕР_1 в Золочівському відділенні банку в сумі 261,45 доларів США скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині стягнення залишку коштів з карткового рахунку та відмовляючи у цій частині, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності передбачених ст. 1068 ЦК України, пунктами 20.5, 20.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, підстав для відмови у стягненні залишку коштів, оскільки, як встановив суд, листом від 27 травня 2011 року № 46 банк роз'яснив ОСОБА_4 про необхідність зняття коштів із зазначеної картки для її закриття у касі банку, банкоматах або здійснити безготівкову операцію.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана