Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/790/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Забуранний Р. А.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.04.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Письменного О.А.,

Франко В.А.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому заіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Пурпурівська», третя особа: відділ Держземагенства у Новомиргородському районі, - про визнання договору оренди землі припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» про визнання договору оренди землі недійсним.

Зазначила, що 29.01.2009 року між її батьком ОСОБА_6 і відповідачем був укладений договір оренди належної йому (батькові) на праві власності земельної ділянки, розміром 5,68 га, на 10 років (до 01.01.2020 року).

У жовтні 2009 року батько помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 4.09.2010 року вона отримала державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку та намагається повернути земельну ділянку із володіння відповідача, щоб розпорядитися нею на власний розсуд.

Просила визнати зазначений договір недійсним, оскільки він був підписаний не її батьком, а іншою особою - ОСОБА_7, про що їй стало відомо під час розгляду цивільної справи № 395/1683/13ц про розірвання договору оренди. Крім того, відповідач 01.01.2010 року уклав інший договір оренди на належну їй земельну ділянку із райдержадміністрацією, орендну плату їй не сплачував, чим припинив дію договору оренди від 29.01.2009 року в односторонньому порядку. Просила також зобов»язати відповідача повернути їй земельну ділянку.

У грудні 2014 року позивач змінила предмет позову. Просила з тих самих підстав визнати договір оренди землі від 26.01.2009 року припиненим.

Рішенням Новомиргородського районного суду від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено через недоведеність обставин, на які позивач посилалася як на підставу для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення через неповне з»ясування обставин, які мають значення для ухвалення рішення, висновки, які не відповідають обставинам справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Вказує на те, що суд першої інстанції не дав оцінки її доводам про те, що відповідач уклав договір оренди на належну їй земельну ділянку із райдержадміністрацією у 2010 році, не заплатив їй орендну плату за 2010 та 2014 роки.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_5 ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які просили задовольнити скаргу, представника ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» ОСОБА_10, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

У відповідності до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України. в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ст.11 ЦПК України).

Як видно із позовної заяви з урахуванням змін предмета позову, позивач просила визнати договір оренди землі, укладений 26.01.2009 року між її батьком ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, припиненим з тих підстав, що ОСОБА_11 не підписував його власноруч, а також у зв»язку із укладенням орендарем 01.01.2010 року договору оренди спірної земельної ділянки із райдержадміністрацією, несплатою орендної плати, що свідчить, на її думку, про припинення орендарем дії договору оренди землі від 29.01.2009 року в односторонньому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом та договором оренди для визнання договору оренди землі припиненим. Колегія суддів вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення його без змін.

Відповідно до ч.2ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених ст.31 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України. Пунктом 35.2 договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов»язків, передбачених договором. Відповідно до п.37 договору оренди - перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Рішенням Новомиргородського районного суду від 14.05.2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову до ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» про розірвання договору оренди землі від 26.01.2009 року. Судом встановлено відсутність факту невиконання орендарем обов»язків, передбачених договором оренди, як підстави для його припинення шляхом розірвання відповідно до п.35.2 договору.

Відповідно до ч.3ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, у порушення норм процесуального права, не дав належної оцінки обставинам, встановленим рішенням Новомиргородського районного суду від 14.05.2014 року щодо невиплати особисто позивачу орендної плати за 2010-2013 роки, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки у силу ч.3ст.61 ЦПК України ці обставини вже встановлені судовим рішенням і у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати за цей період - відмовлено.

Факту несплати орендної плати за 2014 рік суд першої інстанції дав правильну оцінку, встановивши, що позивач не зверталась до орендодавця за її отриманням, не надала необхідних (п.3ст.148-1 ЗК України) реквізитів для здійснення платежу та розцінивши це як небажання її отримувати з метою припинення договору. Крім того, позовні вимоги заявлені до настання терміну повної сплати орендної плати за 2014 рік, передбаченого п.8 договору оренди. Відсутня ознака систематичності несплати орендної плати, як підстави для припинення права користування земельною ділянкою на підставі п. «д» ч.1ст.141 ЗК України.

Факт укладення договору землі на спірну земельну ділянку між Новомиргородською райдержадміністрацією, як орендодавцем, і ПСП «Агрофірма «Пурпурівська» на 1 рік ( з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року), виходячи із обставин, встановлених рішенням суду від 14.05.2014 року, та пояснень представника ПСП «Агрофірма «Пурпурівська», не свідчить про добровільну відмову орендаря від права користування земельною ділянкою. Цим же рішенням встановлено, що орендну плату за 2011-2012 роки отримала мати позивачки (за проханням останньої), а за 2013 рік - її брат, ОСОБА_9 ( на підставі довіреності).

Таким чином, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що передбачені ст.309 ЦПК України підстави для його скасування і ухвалення нового рішення та задоволення позовних вимог відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про недоведеність позивачем факту невиконання відповідачем умов договору оренди, як підстави для припинення договору оренди шляхом його розірвання. Відсутні також передбачені ст.141 ЗК України, ч.1ст.31 Закону України «Про оренду землі» підстави для визнання договору оренди припиненим без його розірвання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Новомиргородського районного суду від 14 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: