Справа №489/6595/14-ц 12.10.2015 12.10.2015 12.10.2015
Провадження №22-ц/784/2502/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/6595/14-ц Головуючий І інстанції - Коваленко І.В.
Провадження № 22-ц/784/2502/15 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Прокопчук Л.М., Маляренко І.Б.,

при секретарі - Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Комфі Трейд» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 16.03.2014 року вона придбала у ТОВ «Комфі Трейд» телефон Lenovo А706, вартістю 1799 грн. Також, в зв'язку з придбанням телефону, вона придбала у відповідача додаткові послуги та товари, а саме - страхування телефону в сумі 269,52 грн., чохол для мобільного телефону вартістю 259 грн., картку пам'яті вартістю 149 грн., захисну плівку вартістю 39 грн., що підтверджується товарним чеком №25807. Придбаний нею телефонний апарат виявився неналежної якості. Під час його експлуатації, в період дії гарантійного строку експлуатації, виявилось те, що зникає сигнал мережі, внаслідок чого неможливо здійснювати телефоні дзвінки та використовувати телефон за цільовим призначенням. Після цього вона тричі зверталась до сертифікованого сервісного центру, який був запропонований відповідачем, із заявою про усунення виявлених недоліків, останній раз 10.07.2014 року, але станом на 01.09.2014 року телефон їй не повернуто.

Посилаючись на те, що недолік телефону є істотним, так як він проявлявся декілька разів, а ремонт телефону перевищував 14 календарних днів, ОСОБА_1, уточнивши свої вимоги, просила стягнути з відповідача 1799 грн. вартості мобільного телефону, 259 грн. вартості чохла, 149 грн. - картки пам'яті, 39 грн. - захисної плівки, 269,52 грн. - вартості послуги страхування, 2914,38 грн. - неустойки та 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Комфі Трейд» про захист прав споживача відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні позивачка підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з,явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу у відсутності представника.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачки.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що ОСОБА_1 16 березня 2014 р. придбала у ТОВ «Комфі Трейд» телефон Lenovo A706, серійний номер № НВ09W2DN, вартістю 1799 грн., що підтверджується товарним чеком № 25807 від 16 березня 2014 р. Крім того, у зв'язку з придбанням телефону позивачка також придбала у відповідача додаткові послуги на товари, що нерозривно пов'язані з телефонним апаратом, а саме, страхування телефону у сумі 269 грн. 52 коп., чохол для мобільного телефону вартістю 259 грн., картку пам'яті вартістю 149 грн., захисну плівку вартістю 39 грн. Зі слів позивачки в період експлуатації телефону в межах гарантійного строку виявились недоліки, а саме, зник сигнал мережі, внаслідок чого неможливо було здійснювати телефонні дзвінки та використовувати телефон за цільовим призначенням. 10 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до сертифікованого сервісного центру із заявою про усунення виявлених в товарі недоліків, про що було складено квитанцію № 184746. Після виконання ремонтних робіт, а саме заміни електронної плати в апараті, 29 квітня 2014 р. телефон був повернутий позивачці. В процесі експлуатації телефону заявлені недоліки виявились повторно і позивачка 20 травня 2014 р. повторно звернулася до сервісного центру, про що сторони склали квитанцію № 186528. Ремонті роботи тривали до 3 липня 2014 р. тобто 44 календарні дні. 10 липня 2014 р. зазначені недоліки телефонного апарату виявились втретє. Позивачка знову звернулася до сервісного центру, що підтверджується квитанцією № 189383 від 10 липня 2014 р. Зі слів позивачки, телефон до теперішнього часу знаходиться в сервісному центрі, хоча своєї згоди на його гарантійний ремонт більше 14 календарних днів вона не надавала, вважає, що необхідності в його отриманні не має, так як вважає недолік істотним.

Також, з пояснень позивачки, судом було встановлено, що для з'ясування результатів ремонту телефону в кінці серпня 2014 року вона звернулась по телефону до сервісного центру, де їй повідомили, що телефон на той час не був відремонтований. Останнє її звернення до сервісного центру було під час розгляду справи, працівники якого повідомили про можливість отримання телефону. Скільки спір знаходився на розгляді в суді, вона відмовилася його забирати та через неодноразову його поломку, втратила до нього інтерес.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують, що недолік мобільного телефону є істотним в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки здавши 10 липня 2014 року телефон в сервісний центр та звернувшись до центру з вимогою про його повернення більше ніж через місяць, позивачка фактично своїми діями погодилася на ремонт телефону більше 14 календарних днів. Враховуючи зазначене, а також те, що зі слів позивачки на час ухвалення рішення судом телефон відремонтовано і його можна отримати в сервісному центрі, що свідчить про усунення недоліку, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, посилаючись на положення п.5ч.1 с.4 та ст.16 Закону України «Про захист прав споживачів», та Закону України « Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», а також враховуючи те, що позивачкою не було надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість і позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що недолік телефонного апарату, придбаного позивачкою, повністю відповідає визначенню «істотного недоліку», наведеного в п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідають матеріалам справи та вимогам закону. Так, згідно п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотним недоліком є такий недолік, який: 1)робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, 2)виник з вини виробника (продавця, виконавця), 3)після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а саме: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Тобто, для визнання недоліку істотним необхідна наявність 3 основних та хоча б однієї факультативної ознаки, зазначеної вище. Втім, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що придбаний позивачкою товар має такі недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та які не можна усунути в розумний строк. Сам по собі факт знаходження товару у сервісному центрі не може свідчити про наявність у нього саме істотних дефектів, що унеможливлює його подальше використання за призначенням. Згідно ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виникнення необхідності у визначенні причини втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов'язаний провести експертизу продукції. Однак, позивачка на пропозицію відповідача звернутися до магазину «COMFY» для передачі телефону в сервісний центр для проведення його технічного обстеження та встановлення наявності в ньому недоліків, телефон не надала, чим унеможливила проведення його технічного обстеження відповідачем. Під час розгляду справи позивачка з клопотанням про призначення експертизи для встановлення факту наявності в телефоні таких недоліків, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, також не зверталася. При цьому колегія суддів враховує, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ствердження відповідача про те, що телефон відремонтований і в справному стані знаходиться в сервісному центрі «Еталон» не спростовані. Навпаки, під час розгляду справи апеляційним судом позивачка пояснила, що в березні 2015 року вона забрала телефон із сервісного центру в відремонтованому стані. До цього вона телефон не забирала, так як в суді розглядався спір стосовно нього. Однак в подальшому він знову зіпсувався, більше ніж півроку вона ним не користувалася, а в жовтні 2015 року знову звернулася до сервісного центру. Крім того, наявні в матеріалах справи квитанції сервісного центру № 186528 та № 184746 не містять в собі висновку про те, що недоліки телефону виникли з вини виробника товару. Сам по собі факт того, що сервісний центр визнав випадки звернення позивачки до сервісного центру гарантійними також не є належними доказами того, що недоліки виникли саме з вини виробника чи продавця товару. Тому посилання на це в апеляційній скарзі позивачки є безпідставними.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що ремонт телефону тривав більше ніж 14 днів, що також свідчить про істотність його недоліку, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення, так як в ході розгляду справи судом було встановлено, що позивачка до відповідача з вимогою про ремонт телефону не зверталася та не погоджувала з ним строки виконання такого ремонту, а відразу звернулася з вимогою про розірвання договору. Не надано суду також доказів причин тривалості ремонту телефону сервісним центром, а саме того, що це було викликано складністю ремонту, а не іншими причинами, як-то завантаженістю сервісного центру, відсутністю комплектуючих, тощо.

Наполягаючи на стягненні неустойки саме з відповідача, позивачка не надала суду доказів того, що вона зверталася до відповідача з вимогою про ремонт телефону, що вона погоджувала з ним строки такого ремонту, що саме відповідач передавав телефон для ремонту в сервісний центр «Еталон», що у відповідача є договір з даним сервісним центром на гарантійне обслуговування товару, придбаного у відповідача.

Відповідає матеріалам справи та вимогам закону також висновок суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, так як п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди тільки у разі завдання її внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Поняття шкоди, завданої недоліками (дефектом) продукції, дано в Законі України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», в якому зазначено, що шкода це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Тобто саме у разі завдання недоліками продукції зазначеної шкоди, у споживача виникає право на відшкодування моральної шкоди.

Висновок суду про те, що позивачка своїми діями фактично погодилася на ремонт телефону більше 14 календарних днів, дійсно не відповідає матеріалам справи і тому є припущенням суду першої інстанції, однак, це з урахуванням інших обставин по справі, не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

З вимогами про відновлення порушеного права шляхом пропорційного зменшення ціни товару, позивачка до суду не зверталася та не надавала суду докази з приводу цього, тому у суду не було в межах заявлених позовних вимог розглядати такі вимоги та давати їм правову оцінку. В суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що вона наполягає на своїх позовних вимогах про наявність саме істотного недоліку телефону та на стягненні з відповідача на її користь вартості телефону. З вимогами про розірвання договору купівлі - продажу телефону позивачка до суду в установленому законом порядку також не зверталася.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зроблених в рішенні суду, так як фактично містять суб'єктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни рішення суду не має.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді