Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Василенка В.В.

при секретарі Демиденко Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Покутнього О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальність «Салон меблів «Мастер-Торг» про визнання договору поруки, договорів про внесення змін до договору поруки недійсними, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» про визнання договору поруки, договорів про внесення змін до договору поруки недійсними.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 18 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», який в подальшому перейменований на ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119. Згідно пунктів 1.1.1., 2.3 кредитного договору, банк зобов'язувався надати йому кредит у вигляді кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості у розмірі 309305 доларів США з сплатою 14 % річних щомісячно, нарахованих на залишок заборгованості по кредиту. Згідно пункту 1.1.2. кредитного договору, повернення кредиту буде здійснюватися рівними частинами в сумі 2644,00 долари США починаючи з 05 листопада 2008 року кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05.07.2018 року.

В січні 2009 року банк звернувся до нього з проханням підписати договір поруки, та роз'яснив, що його фінансове становище дозволяє повертати не більше 2644 долари США в місяць, та сплачувати відсотки за кредитом, однак цього досить, щоб виконувати зобов'язання за вказаним кредитним договором. 20 січня 2009 року в забезпечення виконання позичальником зобов'язань по поверненню кредиту та сплати відсотків за кредитом, між банком, позичальником та ним було укладеного договір поруки № 985/03-021-119. Згідно п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року, повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, а також можливі неустойки (пені, штрафи) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

До укладання договору поруки банк ознайомив його з текстом кредитного договору, однак ні банк, ні поручитель не повідомили його про наявність додатків до договору, або ж додаткових угод до договору. В тексті кредитного договору відсутні посилання на наявність додатку до договору у вигляді графіка погашення кредиту, який підписується сторонами на момент його укладання. Підписуючи договір поруки, він був впевнений, що відповідає за повернення кредиту позичальником в межах не більше 2644 доларів США щомісячно, а проценти, за сплату яких позичальник та він відповідають перед банком, щомісячно нараховуються на суму кредиту, яка щомісячно зменшується на 2 644 доларів США, тобто сума процентів щомісячно зменшується.

У березні 2013 року, у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом до позичальника та нього, як поручителя за кредитним договором, про стягнення заборгованості за кредитним договором. З копії позовної заяви та доданих до неї документів він довідався, що крім договору невідновлювальної кредитної лінії, банк та позичальник уклали додаток № 2 до вказаного кредитного договору, про наявність якого не зазначено в самому тексті договору, відповідно до якого банк та позичальник назвали як «Графік погашення кредиту», позичальник зобов'язався до 05.11.2008 року повернути банку 2644 доларів, до 05.12.2008 року - ще 2644 доларів США; після чого починаючи з 05.11.2009 по 05.06.2012 позичальник зобов'язався повернути банку щомісячно по 2868 доларів США, що на 244 долари більше ніж передбачено умовами п. 1.1.2. договору не відновлювальної кредитної лінії № 895-021-119 від 18 липня 2008 року та від суми щомісячного платежу, про яку повідомило мені ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг». Про факт наявності вищевказаного графіка, який не відповідає п. 1.1.2 кредитного договору та впливає на обсяг його відповідальності перед банком в сторону збільшення по щомісячним платежам ні банк, ні позичальник його не повідомили.

Також йому стало відомо, що 12 січня 2009 року банк та позичальник уклали угоду про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії № 895-021-119 від 18 липня 2008 року, згідно якої сторони за кредитним договором дійшли до згоди внести зміни до п. 1.1.2 вищевказаного договору, та змінити графік у щомісячній сумі повертаємого кредиту в бік її збільшення. Ні банк, ні позичальник на момент укладання договору поруки його з вказаною угодою № 1 не ознайомили та не повідомили про її наявність.

Звертає увагу суду, що уклавши додаток № 2 до кредитного договору та угоду від 12 січня 2009 року, банк та позичальник не лише збільшили суму щомісячних платежів по кредиту, а в наслідок відстрочки повернення кредиту в період з 05.01.2009 р. по 05.10.2009 р. збільшили суму щомісячних процентів за користування кредитом в порівнянні з умовами кредитного договору, який був наданий йому для ознайомлення: оскільки сума кредиту за період з 05.01.2009 р. по 05.10.2009 р. не зменшувалася і не повинна була зменшуватися, сума відсотків, що нараховується на суму заборгованості також не зменшувалася в порівнянні до того, як би сума процентів зменшувалася при поверненні кредиту без надання відстрочок по його поверненню. Вказує, що додаток № 1 і угода від 12 січня 2009 р. збільшують розмір його відповідальності по сплаті кредиту у порівнянні до умов кредитного договору, який був наданий для ознайомлення і тому договір поруки був підписаний ним в наслідок замовчування позичальником і банком істотних умов кредитного договору, які впливають на його обов'язки по відношенню до банку.

25 листопада 2009 року банк та позичальник уклали угоду № 2 про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії № 895-021-119 від 18 липня 2008 р., якою продовжили строк користування кредитом до 05.07.2022 року і його не повідомили.

Вказує, що угоду № 1 про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року він не підписував, і підпис на угоді від його імені значно відрізняється від його особистого підпису.

Просить суд визнати недійсними: договір поруки № 895/03-021-119 від 20 січня 2009 року, угоду № 1 від 25 листопада 2009 року про внесення змін до договору поруки № 895-021-119 від 20 січня 2009 року, угоду № 2 від 22 липня 2011 року про внесення змін до договору поруки № 895-021-119 від 20 січня 2009 року укладені між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 неодноразово змінювали позовні вимоги, і в кінцевому результаті просили суд визнати договір поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року укладенний між Публічним акціонерним товариством «Укросоцбанк» і ОСОБА_1 недійсним, як такий, що укладений в наслідок помилки - ст. 229 ЦК України та визнати договір «Угода № 1 від 25 листопада 2009 року про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року» укладений між Публічним акціонерним товариством «Укросоцбанк» і ОСОБА_1 нікчемним (недійсним).

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вказав, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» правонаступником, якого є ПАТ «Укрсоцбанк» надав ТОВ «Салон меблів «Мастер-торг» в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 309305,00 доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 05.07.2018 року. Угодою про внесення змін від 12.01.2009 року сторони внесли зміни до графіку кредиту повернення кредиту та виклали додаток № 2 в новій редакції, зокрема було збільшено розмір щомісячного платежу з 2644,00 дол. США до 2868,00 дол. США починаючи з 05.10.2009 року та до 2877,00 дол. США в останньому місяці. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту, 20.01.2009 року між банком, позичальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 895/03-021-119. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки і штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

Посилання позивача на те, що він на час підписання договору поруки не був ознайомлений з умовами вищезазначеного договору кредиту від 18.07.2008 року спростовуєтеся підписом позивача під договором поруки, зокрема, п. 1.2. останнього. Згідно п. 1.2. договору поруки поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має.

При цьому посилання позивача на те, що він, як поручитель поручався за повернення позичальником кредиту лише в межах 2644 дол. США щомісяця, не підтверджується належними та допустимими доказами. Угоду від 12.01.2009 року, якою було внесено зміни до договору кредиту та збільшено розмір щомісячного платежу було укладено до підписання поручителем договору поруки.

Вказує, що підписуючи договір поруки, ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма умовами договорів поруки та кредиту, його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, він чітко усвідомлював всі умови договору і вважав їх прийнятними для себе, про що свідчить його підпис під договором поруки. Отже, сторони при укладенні договору поруки керувались чиннним законодавством та досягли згоди з усіх істотних умов договору поруки. В разі коли ті чи інші умови не влаштовували поруки, він мав можливість відмовитись від укладання такої угоди. Вважає, що вимоги позивача не підтвердженні належними та допустимими доказами, доводи є такими, що не відповідають дійсності, а тому просить в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити.

Представник відповідача ТОВ «Салон меблів «Мастер-торг» в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій вказав, що просить справу розглядати без його участі, відносно позовних вимог нічого пояснити не може, оскільки при підписанні оспорюваних договір пристунім не був.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» правонаступником, якого є ПАТ «Укрсоцбанк» надав ТОВ «Салон меблів «Мастер-торг» в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 309305,00 доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 05.07.2018 року.

Угодою про внесення змін від 12.01.2009 року сторони внесли зміни до графіку повернення кредиту, зокрема було збільшено розмір щомісячного платежу з 2644,00 дол. США до 2868,00 дол. США починаючи з 05.10.2009 року та до 2877,00 дол. США в останньому місяці.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту, 20.01.2009 року між банком, позичальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 895/03-021-119. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки і штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

25 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Укросоцбанк», ТОВ «Салон меблів «Мастер Торг» і ОСОБА_1 підписано угоду № 1 про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року.

22 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укросоцбанк», ТОВ «Салон меблів «Мастер Торг» і ОСОБА_1 укладено договір № 2 про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Черкаській області № 1/379 від 16 червня 2015 року, проведеної за матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальність «Салон меблів «Мастер-Торг» про визнання договору поруки, договорів про внесення змін до договору поруки недійсними:

Підпис від імені ОСОБА_1 під текстом договору поруки № 895/03-021-119 від 20 січня 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», виконаний самим ОСОБА_1.;

Підпис від імені ОСОБА_1 під текстом угоди № 1 від 25 листопада 2009 року, укладеній між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою, з ретельним наслідування з попередньою підготовкою яким-небудь справжнім підписам ОСОБА_1;

Підпис від імені ОСОБА_1 під текстом договору № 2 від 22 липня 2011 року про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20 січня 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», виконаний самим ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В ч. 3 ст. 215 ЦК України, вказано, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач ОСОБА_1 не підписував договір Угода № 1 від 25 листопада 2009 року про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року». Угоду укладено невідомою особою, яка підписала її з наслідуванням підпису позивача. Правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки невідома особа не збиралась виконувати обов'язки за договором поруки.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» в частині визнання недійсною угоди № 1 від 25 листопада 2009 року про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року підлягає до задоволення. В частині визнання недійсним договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року укладеного між ОСОБА_1, ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» не підлягає задоволенню, оскільки позивач власноручно підписав даний договір і відповідно взяв на себе передбачені договором права та обов'язки по виконанню договору невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18 липня 2008 року укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», який в подальшому перейменований на ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг».

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року відмовити.

Договір «Угода № 1 від 25 листопада 2009 року про внесення змін до договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року» між Публічним акціонерним товариством «Укросоцбанк» і ОСОБА_1 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Василенко