Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3893/14-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С.Г.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Худякова А.М., Гансецької І.А.,

при секретарі: Серветник Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" Стрюкової Ірини Олександріви - Варгалюка Володимира Васильовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року банк звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 08/КА/2007-980 від 25.10.2007 року між банком та ОСОБА_1, останній отримав кредит в сумі 64340,00 грн. з кінцевим строком повернення до 22.10.2012 року та сплатою 20,0 відсотків річних за користування ним.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 25.10.2007 року укладено договір поруки.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 23.12.2008 року укладено договір поруки.

З моменту укладання кредитного договору ОСОБА_1 частково здійснив повернення кредитних коштів, а саме, тіло кредиту погашено в сумі 9658,26 грн., сплачено відсотки по кредиту в сумі 14219,14 гривень. Проте у решті позичальник свої зобов"язання не виконав та станом на 07.08.2014 року заборгованість склала 139887,51 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 54681,74 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 62102,35 грн., за неналежне виконання зобов»язань нарахована пеня в сумі 17274,34 грн. та штраф в сумі 5829,08 грн.

Просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку вказані суми.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 49809,05 грн. заборгованості. В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити нове - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано те, що умовами кредитного договору збільшено строк позовної давності, ОСОБА_3 заяву про застосування строку позовної давності не подано.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2015 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 08/КА/2007-980 щодо надання кредитних коштів в сумі 64340.00 грн. з кінцевим строком повернення до 22.10.2012 року. Пунктом 7.3 вказаного договору строк позовної давності був збільшений до 10 років. (а.с. 5-7, 9-11).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 25.10.2007 року укладено договір поруки (а.с. 7).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 23.12.2008 року укладено договір поруки (а.с. 8).

У зв»язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов»язань, станом на 07.08.2014 року утворилась заборгованість в сумі 139887,51 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 54681,74 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 62102,35 грн., за неналежне виконання зобов»язань нарахована пеня в сумі 17274,34 грн. та штраф в сумі 5829,08 грн. (а.с. 12-13).

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в становлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК, договір є обов»язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що заборгованість підлягає стягненню з позичальника.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що сторонами кредитного договору досягнуто домовленість про збільшення строків позовної давності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За таких обставин суд помилково стягнув заборгованість в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, суд першої інстанції припустився помилки, відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення штрафу.

Сторони дійшли згоди щодо застосування штрафних санкції за неналежне виконання зобов»язань. Умови нарахування штрафу та пені згідно з положеннями договору є різними, а тому вважати застосування пені та штрафу подвійним притягненням до відповідальності підстав немає.

Вказані помилки колегія суддів виправляє шляхом постановлення нового рішення про задоволення позову до позичальника у повному обсязі.

Щодо стягнення заборгованості з поручителів, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно вимог ст. 559 ч.4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В пункті 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Оскільки в договорах поруки конкретний термін строку дії поруки не зазначений, строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором настав 22 жовтня 2012 року, вимога про погашення заборгованості була висунута кредитором при пред»явлені позову - 21 серпня 2014 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, висновок суду про припинення поруки є правильним.

При застосування вказаних положень закону не вимагається обов»язкове звернення поручителя із заявою про застосування строків позовної давності. Не може бути збільшений зазначений шестимісячний термін звернення до поручителя і домовленістю сторін кредитної угоди. Посилання апелянта на вказані обставини є надуманими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасуаання рішення в цій частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" Стрюкової Ірини Олександріви - Варгалюка Володимира Васильовича задовільнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2015 року в частині часткового задоволення позову до ОСОБА_1 скасувати постановивши нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" заборгованість по кредиту в сумі 54681,74 грн., заборгованість по сплаті відсотків в сумі 62102,35 грн., пеню в сумі 17274,34 грн., штраф в сумі 5829,08 грн. та 1398.87 грн. понесених судових витрат, а всього 141286.38 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді