Справа № 639/905/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, просив встановити факт родинних відносин, у відповідності до якого визнати, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на 52/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1після смерті його батька.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належать на праві власності його батькові, ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 9-тою ХДНК 10.10.1973 року, р.№ 1-3253.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові.

Заповіту він не залишив.

Після його смерті відкрилася спадщина на 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 залишилися його діти: позивач ОСОБА_1, який спадщину прийняв фактично, так як прожив зі спадкодавцем на час смерті за однією адресою; відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Але відповідачі протягом двадцяти років спадковим майном не цікавилася, господарський догляд не здійснювали, оплату комунальних платежів не сплачували. Свідоцтво про право на спадщину відповідачі не отримували.

Позивач особисто несе тягар по утриманню спадкового майна з моменту смерті батька, а саме з 1993 року і до теперішнього часу.

В січні 2015 року позивач звернувся до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, однак йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що є інші спадкоємці, а також у зв'язку з тим, що є розбіжності у прізвищах спадкодавця та спадкоємця.

Позивач зазначає, що факт того що померлий ОСОБА_4. є його рідним батьком підтверджується рядом документів, які він додає до позову.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, заявлений позов підтримали.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, надали заяви, які посвідчені нотаріусом, в яких просили справу розглянути за їх відсутністю, проти оформлення спадщину на ім'я сина померлого ОСОБА_1 не заперечували, так як її частка є незначною.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та задовольняє його, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України. Передбачено, що кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, доведеність не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно вимог ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про народження його батьками є: батько - ОСОБА_4 (російською), мати - ОСОБА_8 (російською). (а.с.5)

Позивач ОСОБА_1 в своєму позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько. В свідоцтві про смерть прізвище батько зазначено як «Земляніков». У зв'язку з тим, що мається розбіжність у його прізвищі та прізвищі батька у одній літері «н», у позивача виникли труднощі щодо оформлення спадщини. На його думку ця розбіжність виникла у зв'язку з не вірним перекладом з російської мови на українську.

Факт того, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 підтверджується договором дарування від 10.10.1973 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 подарував своєму батькові ОСОБА_4 52/100 частини будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1. ( а.с. 6-7)

Крім того, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в своїх заявах про розгляд справи за їх відсутністю, які посвідчені нотаріусом, зазначили, що не заперечують щоб спадщина була оформлена на ім'я рідного сина померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 ( а.с. 44, 45)

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ( а.с. 12)

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 52/100 частини будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1. (а.с. 6-7)

П.1 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за повітом.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. ( а.с. 37)

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Дружина спадкодавця, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с. 13)

Після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці першої черги, його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 постійно мешкав і був зареєстрований в спірному будинку разом зі спадкодавцем, а тому відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину фактично. ( а.с. 8-10)

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

(стаття 549 цього Кодексу).

Як вбачається з відповіді 5-тої ХДНК за № 528/01-16 від 27.02.2015 року, після померлого 20 січня 1993 року ОСОБА_4, що мешкав за адресою АДРЕСА_1, була заведена спадкова справа № 273/1993 року. У матеріалах вищевказаної справи знаходяться: заява від 05.07.1993 року від сина спадкодавця - гр. ОСОБА_3, про прийняття спадщини за законом; заява від 07.07.1993 року від сина спадкодавця - гр. ОСОБА_2, про прийняття спадщини за законом; заява від 13.01.2015 року від ОСОБА_10, що діє від імені сина спадкодавця - гр. ОСОБА_1, про фактичне прийняття спадщини (мешкав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини). Інших заява про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( а.с. 34-35)

Спадкоємці ОСОБА_3, ОСОБА_2 надали суду нотаріально посвідчені заяви, в яких зазначили, що на частку у спадщини не претендують, не заперечують щоб спадщина була оформлена на ім'я сина померлих - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 44,45)

Аналізуючи вищезазначені докази, які маються в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 і вважає можливим його задовольнити.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 234-235, 256, 257, 259 ЦПК України, п. п. 1-7 ППВСУ № 5 від 31.03. 1995 року зі змінами, внесеними згідно з ППВСУ № 15 від 25.05. 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 524, 529, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), п.1 ППВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, у відповідності до якого визнати, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 52/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (п'ятдесят один) після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович