Справа № 739/1358/15-ц
Провадження № 2/739/295/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

відповідачки ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі позивач), в особі ОСОБА_3, представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-24027-231107 від 23 листопада 2007 року у розмірі 5 233 грн. 42 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно вказаного договору відповідачці Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, було відкрито картковий рахунок в національній валюті України гривні, випущено платіжну картку, надано кредит у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. 00 коп. та на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. 00 коп. для розрахунків за товари, послуги чи зняття готівки. При цьому відповідачка зобовязалася щомісячно, в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний період, сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом та пеню у разі порушення строків сплати заборгованості. Після отримання кредиту відповідачка свої зобовязання належним чином не виконувала, у результаті чого станом на 27 липня 2015 року виникла прострочена заборгованості у розмірі 5 233 грн. 42 коп., у тому числі: тіло кредиту - 2 486 грн. 04 коп., прострочене тіло кредиту - 430 грн. 80 коп., заборгованість за відсотками 2 316 грн. 58 коп.

У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі в якому вказано, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка у судовому засіданні висловилася проти задоволення позову та пояснила, що вона дійсно згідно вказаного вище договору отримала кредит у розмірі 3 000 грн., на погашення якого здійснювала періодичні виплати, сплативши загалом 18 100 грн. Кредитні кошти вона зняла одноразово, у розмірі 3 000 грн., після чого більше коштів з кредитного рахунку не знімала. Тому вважає, що свої зобовязання за кредитним договором виконала належним чином.

Представник відповідачки у судовому засіданні висловився проти задоволення позову та заявив, що відповідачка належним чином виконала свої зобовязання за кредитним договором.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 23 листопада 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач (а.с. 8) та відповідачкою було укладено договір №002-24027-231107 (далі договір), відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії для розрахунків за товари, послуги чи зняття готівки на загальну суму 30 000 грн. 00 коп. На день укладення договору було встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. 00 коп., визначено процентну ставку відповідно до тарифів у розмірі 29,9% річних за користування кредитною лінією, та у розмірі 1% річних на позитивний залишок, визначено плату за обслуговування кредитного залишку у розмірі 2,99% від суми використаних кредитних коштів, передбачено можливість стягнення пені за порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією (а.с. 3-4).

Відповідно до пункту 5.1 договору з підписанням договору відповідачка засвідчила, що вона ознайомлена з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору (а.с. 3).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розділу 6 договору в день його укладення відповідачка отримала платіжну картку №4438 7170 1723 6996 разом з ПІН-конвертом до неї, на яку було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 3 000 грн. 00 коп. (а.с. 3).

З доданого до позовної заяви розрахунку та витребуваної судом виписки по рахунку позивачки вбачається, що після укладення договору відповідачка 26 листопада 2007 року зняла з відкритого їй позивачем рахунку кредитні кошти у сумі 3 000 грн. 00 коп. для використання на власні потреби. (а.с. 7, 27-57).

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

Пунктом 3.3 договору передбачено обовязок держателя картки здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами.

Згідно пункту 3.4 договору держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за цим договором та або кредитними договорами, укладеними сторонами, в тому числі і плати за надання банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені правилами та тарифами.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною четвертою статті 631 ЦК України визначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З наявного в матеріалах справи розрахунку за договором №002-24027-231107, укладеним між позивачем та відповідачкою, а також витребуваної судом виписки по рахунку позивачки, вбачається, що остання свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, останні платежі на погашення заборгованості були здійснений нею 15 травня 2014 року у розмірі 164 грн. та 17 січня 2015 року у розмірі 150 грн., в результаті чого станом на 27 липня 2015 року заборгованість відповідачки перед позивачем становила 5 458 грн. 42 коп., зокрема тіло кредиту- 2 486 грн. 06 коп., прострочене тіло кредиту 430 грн. 80 коп., заборгованість за відсотками 2316 грн. 58 коп., пеня у розмірі 225 грн. 00 коп. ( а.с.7). Даний розрахунок, який підтверджений випискою по рахунку, суд визнає обґрунтований і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачкою.

Стосовно доводів відповідачки, що вона свої зобовязання за кредитним договором виконала належним чином, сплативши загалом 18 100 грн. на погашення заборгованості, а також на те, що вона лише один раз зняла 3 000 грн. безпосередньо після укладення кредитного договору і в подальшому коштів кредитних не знімала, суд зазначає, що дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується факт здійснення відповідачкою платежів на виконання вказаного вище кредитного договору загалом на суму 18 100 грн.

Водночас, пунктом 3.8 договору визначено наступну черговість направлення коштів, які сплачувала відповідачка на погашення заборгованості за кредитним договором: 1) на погашення овердрафту; 2) на погашення пені; 3) на сплату прострочених процентів; 4) на погашення простроченої заборгованості; 5) на сплату поточних процентів; 6) на погашення поточної заборгованості за кредитною лінією; 7) на сплату платежів за розрахунково-касове обслуговування (а.с. 3).

Отже, кошти, які сплачувала відповідачка, першочергово направлялися позивачем згідно умов договору на сплату пені, прострочених процентів за користування кредитними коштами, простроченої заборгованості, поточних процентів, а вже потім на погашення поточної заборгованості і у випадку недостатності цих коштів, позивач, керуючись пунктом 3.4 договору, здійснював договірне списання грошових коштів з рахунку відповідачки на погашення сум заборгованості, які включалися до поточної заборгованості за кредитним договором. З цих підстав доводи відповідачки проти позову суд відкидає як необґрунтовані.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачкою свого грошового зобовязання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідачки пені у розмірі 225 грн. 00 коп. не заявлялися, суд, в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого статтею 11 ЦПК України, позбавлений можливості вирішувати їх у рамках даної справи.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних зі здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Частиною третьою статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позов було подано представником уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача і даний позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 631, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (адреса реєстрації: м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) заборгованість за кредитним договором №002-24027-231107 від 23 листопада 2007 року у розмірі 5 233 (пять тисяч двісті тридцять три) гривні 42 копійки, яка складається з тіла кредиту у розмірі 2 486 (дві тисячі вісімдесят шість) гривень 04 копійки, простроченого тіла кредиту у розмірі 430 (чотириста тридцять) гривень 80 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 2 316 (дві тисячі шістнадцять) гривень 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2015 року.