АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3291/15 Головуючий 1 інстанції Дудченко В.О.
Справа № 626/615/13-ц Доповідач - Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів - Бездітко В.М., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огарьовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року по справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського районного управління юстиції Харківської області Ляміної А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року задоволено подання старшого державного виконавця ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області Ляміної А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. Суд тимчасово обмежено право виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним покладених на нього судовим рішення зобов'язань, а саме: по виконавчому листу №2-457/09 від 05.06.2009 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.05.2009 року. Виконання вказаної ухвали покладено на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі він просить скасувати ухвалу про обмеження його виїзду за межі України, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського районного управління юстиції Харківської області Ляміної А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. відмовити. Апелянт зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів на час ухвалення судом такого рішення дійсно була, проте на даний час вона погашена, виїзд за межі країни дійсно мав місце, проте це було зроблено задля погашення всіх боргів та боргових зобов'язань., в тому числі і сплати аліментів та кредиту.

Державний виконавець Ляміна А.В. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмово просила розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_1, перевіривши обставини справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.06.2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в 1/3 частині усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.05.2009 року до повноліття дітей, але не більш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей певного віку. На підставі виконавчого листа 10.06.2009 року відкрито відповідне виконавче провадження. Встановлено, що на 01.02.2014 року заборгованість за виконавчим листом склала 48229,09 грн. В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем здійснені заходи з розшуку майна боржника, відкритих рахунків, цінних паперів шляхом направлення відповідних запитів. Встановлено,що на ім'я ОСОБА_1 не зареєстровано домоволодінь, техніки відкритих рахунків та цінних паперів. Державним виконавцем накладено арешт на земельний пай боржника, а з отриманої орендної плати утримуються аліменти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач тривалий час не працевлаштований і регулярну заробітну плату не отримує. За заявою державного виконавця Ляміної А.В. ухвалою суду від 14 березня 2014 року боржнику розстрочене виконання судового рішення про стягнення заборгованості по аліментам на дітей в розмірі 48229,09 грн. Суд вирішив стягувати не менш ніж 300 грн. щомісячно до погашення заборгованості.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що у боржника ОСОБА_1 є значна заборгованість по аліментам на двох неповнолітніх дітей. Суд зазначив в ухвалі, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, а заходи примусового виконання судового рішення належних результатів не дали. Суд першої інстанції вирішив, що тільки тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України може посприяти виконанню судового рішення.

Фактично державний виконавець у своєму поданні лише констатував той факт, що у ОСОБА_1 є значна заборгованість по аліментам, яку він добровільно не сплачує.

У відповідності до положень зазначених в п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржних навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином державним виконавцем не доведено, що боржник намисно ухиляється від сплати аліментів.

Крім того колегія враховує, що при розгляді аналогічного подання державного виконавця ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області Ляміної А.В. про обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України Красноградський районний суд Харківської області відмовив у задоволенні подання ухвалою від 10 серпня 2012 року зазначивши про цьому, що державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України та злісно ухиляється від виконання судового рішення. Зазначену ухвалу суду державний виконавець не оскаржив. Ухвала набрала чинності.

Чергове подання державним виконавцем направлено до суду в березні 2013 року. У поданні не зазначено в чому після ухвали суду проявилося ухиляння боржника від виконання рішення.

Колегія враховуючи наведене вважає, що державним виконавцем не доведені обґрунтування подання, а суд першої інстанції помилково задовольнив клопотання і обмежив право ОСОБА_1 на виїзд за кордон України.

Така ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року скасувати.

Постановити нову ухвалу. У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського районного управління Харківської області Ляміної А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -