Ухвала

23 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, повернення приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч», ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Відкрите акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч» (далі - ВАТ «Сортнасіннєовоч») звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 1993 року ОСОБА_5 призначено на посаду начальника ВАТ «Сортнасіннєовоч». За час перебування ОСОБА_5 на посаді керівника товариства, він неодноразово укладав завідомо збиткові для підприємства договори, зокрема ним відчужено низку нежитлових приміщень. 31 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч», в особі генерального директора ОСОБА_5, та його дружиною ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу приміщення магазину, загальною площею 17,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, ОСОБА_5, який діяв від імені ВАТ «Сортнасіннєовоч», відчужив і інше майно товариства членам своєї родини, а саме: магазин по АДРЕСА_2

у АДРЕСА_3.

ВАТ «Сортнасіннєовоч» просило визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, укладений 31 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» та

ОСОБА_3, повернути вказане нежитлове приміщення у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» шляхом витребування його із володіння ОСОБА_4

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому зазначав, що 15 квітня 2010 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення − магазину, загальною площею 17,4 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1.

Оскільки доказів зловмисної домовленості між ним та ОСОБА_3 не надано, просив визнати за ним право приватної власності на нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року, позов ВАТ «Сортнасіннеовоч» задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 31 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., реєстраційний № 3812. Повернуто нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» шляхом витребування його із володіння ОСОБА_4 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на постанови Вищого господарського суду України від 02 серпня 2011 року, від 27 березня 2013 року, від 26 квітня 2011 року, від 25 липня 2012 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішення справи судом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія суддів не знаходить підстав для допуску цивільної справи за позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, повернення приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення, до провадження Верховного Суду України, оскільки з наданих заявником копій постанов Вищого господарського суду України від 02 серпня 2011 року, від 27 березня 2013 року, від 26 квітня 2011 року, від 25 липня 2012 року не вбачається, що при розгляді вказаних справ встановлені судом фактичні обставини справи, які мають значення для вирішення спорів, є тотожними у порівнянні зі справою в якій постановлена ухвала про перегляд якої подано заяву, а відповідно, правовідносини між сторонами, які брали участь у розгляді справ подібні, і мало місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а тому підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції від 12 листопада 2014 року в порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи цивільної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, повернення приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч», ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

О.В. Ступак

С.П. Штелик