У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Сахаровій К.О.,
за участю:ОСОБА_5, перекладача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Літвін Людмили Володимирівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

В січні 2015 року головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Літвін Л.В. звернулась до суду з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, в якій проживає боржник ОСОБА_5 для подальшого проведення виконавчих дій у процесі виконання виконавчого листа № 750/12892/13-ц, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальних збитків в розмірі 18382 грн. 04 коп., моральної шкоди в розмірі 1000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 568 грн. 40 коп., судового збору в розмірі 458 грн. 80 коп., а всього 20409 грн. 24 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року подання головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ Літвін Л.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 задоволено, дозволено працівникам Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, в якій проживає боржник ОСОБА_5, для проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ні в поданні державного виконавця ні в ухвалі суду першої інстанції не зазначено в чому полягає необхідність примусового проникнення до його житла та чим саме він створює перешкоди при проведенні виконавчих дій. Адже, державним виконавцем накладено арешт на все його майно, зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, на три автомобіля, три земельні ділянки, що належать йому на праві власності, що на його думку є достатнім для сплати заборгованості в разі реалізації зазначеного майна. Крім того, з його пенсії щомісячно стягуються кошти у розмірах визначених законодавством, накладено арешт на всі його банківські рахунки.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 11,12,14 Закону України « Про виконавче провадження» державним виконавцем не було залучено перекладача при вчиненні виконавчих дій, хоча остання була обізнана про те, що апелянт страждає на вади слуху.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції в своїй ухвалі посилається на аркуші справи матеріалів виконавчого провадження, яке до суду не направлялось та ним не досліджувалось.

В запереченнях на апеляційну скаргу головний державний виконавець Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ Літвін Л.В. просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_5, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

По справі встановлено, що на виконанні у Деснянському відділі ДВС ЧМУЮ перебуває виконавче провадження № 61/2 з виконання виконавчого листа № 750/12892/13-ц від 19.02.2014 року, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальних збитків в розмірі 18382 грн. 04 коп., матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 568 грн. 40 коп., судового збору в розмірі 458 грн. 80 коп., а всього 20409 грн. 24 коп.( а. с. 216)

Постановою головного державного виконавця Літвін Л.В. від 22 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. ( а.с.217)

08 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів.( а.с.223)

Згідно довідки КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 06 січня 2015 року, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.( а. с. 220)

05 січня 2015 року за викликом державного виконавця боржник ОСОБА_5 з'явився до Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ та надав пояснення з приводу сплати боргу, а також був повідомлений про перевірку майнового стану за місцем проживання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_2. ( а. с. 219,221)

За спільною домовленістю державного виконавця та боржника перевірка майнового стану мала відбутися 21 січня 2015 року об 11 год. 00 хв., проте, при виході державного виконавця в зазначений день і час боржник двері квартири не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця.( а.с. 218)

Постановляючи ухвалу про задоволення подання головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, в якій проживає боржник ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від погашення заборгованості перед стягувачем, створює перешкоди для проведення виконавчих дій та не допускає державного виконавця для перевірки майнового стану за місцем проживання.

Проте такий висновок суду не відповідає зібраним у справі доказам та вимогам закону.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Доданий до подання акт державного виконавця від 21 січня 2015 року не може вважатися таким доказом, оскільки з нього вбачається, що при виході державного виконавця за місцем проживання боржника двері квартири АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Натомість, державний виконавець знаючи про вади здоров'я боржника ОСОБА_5 не виконав вимоги ст.ст.11,12,14 Закону України « Про виконавче провадження» не залучив до участі в справі перекладача та не вжив можливих достатніх заходів для повідомлення останнього про свій прихід.

Статтею 12 Конвенції ООН про права інвалідів, яку 16 грудня 2009 року ратифікувала Верховна Рада України та Факультативний протокол до неї[( 6 березня 2010 року ці договори набули чинності на території України) гарантовано, що держави-учасниці вживають належних заходів для надання інвалідам доступу до підтримки, якої вони можуть потребувати під час реалізації своєї правоздатності.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду подання не було з»ясовано суму, яку стягнуто з боржника на виконання рішення суду з його пенсії.

В ході розгляду апеляційним судом справи, ОСОБА_5 надав суду квитанції, які свідчать про добровільну сплату коштів в сумі 9612 гривень, з яких він сплатив 6000 гривень 21 січня 2015 року, тобто до внесення подання про примусове входження до його житла.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення заяви про примусове проникнення до житла і таке проникнення, санкціоноване судом без належного обґрунтування, з порушенням гарантованого ст. 30 Конституції України права недоторканості житла.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 376 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Літвін Людмили Володмирівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: