АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/952/15 Головуючий 1 інстанції Труханович В.В.
Справа № 639/3076/14-ц Доповідач: Яцина В.Б.
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення порушеного права, визнання договору залога незаконним, витребування майна та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про поновлення порушеного права, визнання договору залогу незаконним, витребування майна та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Поновлено порушене право ОСОБА_3 щодо володіння, користування і розпорядження належного їй на праві власності автомобіля марки «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить останній на праві власності. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в якості відшкодування моральної шкоди у сумі 1218 грн. Стягнуто з держави в особі ГУ ДКСУ у Харківській області на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у сумі 243,60 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням районного суду ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить змінити, зобов'язати відповідачів по зустрічному позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути автомобіль «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить останній на праві власності. Стягнути з відповідачів з кожного на користь ОСОБА_3 грошові кошти відшкодування моральної шкоди у сумі 1218 грн.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_4 і в задоволенні позивних вимог ОСОБА_3 у частині витребування майна з чужого незаконного володіння і стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 посилаючись на те, що в судовому засіданні ОСОБА_3 сама підписувала договір позики в простій письмовій формі, а ОСОБА_4 в силу своєї інвалідності не користувався автомобілем, крім того про необхідність повернути автомобіль стало відомо у 2014 році під час пред'явлення позову до суду, права власності у ОСОБА_6 ним не було порушено, оскільки ОСОБА_4 особисто не отримував від ОСОБА_3 автомобіль в силу свого фізичного стану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, за відсутності інших учасників судового засідання, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи і чия неявка відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та розглянутих судом позовів, судова колегія вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що вимоги ОСОБА_4 про стягнення коштів обґрунтовані тим, що між сторонами 02 жовтня 2010 року було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 отримала від позивача грошові кошти у розмірі еквівалентному 2 000 доларів США, які зобов'язалась повернути їх через один місяць та сплатити 10% за користування позикою.

На підтвердження цих підстав позову позивач через свого представника надав оригінал письмового договору від 02.10.2010 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 116)

Як вбачається з тексту даного договору, названого договором застави, ОСОБА_3 взяла еквівалент 2 тис. доларів США на строк один місяць зі сплатою 10% за користування сумою, передавши автомобіль Шевролет Авео в заставу ОСОБА_8, строком на 1 місяць, з виплатою 10% за користування даною сумою. За текстом цього договору, він підписаний особисто ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у присутності двох свідків та адвоката Стрельнікової І.Г., яка завірила підписи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 116).

Автомобіль «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, про що свідчить надана до справи ОСОБА_4 через свого представника фотокопія свідоцтва пре реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2. (а.с. 10).

Як вбачається з копії довіреності від 02.10.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Морозом В.М. реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 бути її представником з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, користуванням розпорядженням, страхуванням автомобіля «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1.

Після того, як ОСОБА_3 дізналася про фактичну відсутність ОСОБА_4 за адресою, вказаною у довіреності, 08.10.2010 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса ХМНС Мороза В.М. із заявою про скасування довіреності, посвідченої 02.10.2010 року за реєстром НОМЕР_3. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 08.10.2010 року, дію довіреності від 02.10.2010 року за номером НОМЕР_3 було припинено з 08.10.2010 року. Повідомлення про скасування довіреності було надіслано на адресу ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України для укладення договору позики на суму в гриванях, еквіваленту 2000 доларів США, передбачає обов?язкову письмову форму.

Наявний в матеріалах справи на а.с. 116 документ під назвою «договір застави» не містить суттєвої в контексті ст. 1046 ЦК України умови про те, що ОСОБА_3 взяла еквівалент 2000 доларів США саме у ОСОБА_4 Стосовно ОСОБА_4 в ньому зазначено лише те, що він отримав від ОСОБА_3 автомобіль Шевроле-Авео у заставу. Зазначення в документі про строк отримання на 1 місяць, зі сплатою 10 відсотків за користування даною сумою, не пояснює від кого ОСОБА_3 конкретно отримала кошти і кому повинна сплатити відсотки. Крім того, внаслідок недотримання обов'язкової відповідно до вимог ч. 1 ст. 577 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про заставу» нотаріальної форми договору застави, він в силу положень ст. 220 ЦК України є нікчемний, а тому не створює жодних юридичних наслідків, у тому числі на підтвердження наявності основного зобов'язання позики.

При обов'язковій письмовій формі договору позики рішення суду стосовно незафіксованих в ньому всіх істотних умов договору в силу приписів ст. 218 ЦК України не може ґрунтуватися на показаннях свідків.

Таким чином, за відсутності у вказаному письмовому документі даних про те, що ОСОБА_3 отримала кошти саме від ОСОБА_4, укладення між ними договору позики і отримання відповідачем коштів від позивача є недоведеними.

При таких обставинах, які нічим об'єктивно не спростовані, районний суд обґрунтовано та відповідно до наведених норм права дійшов висновку про безпідставність вимог ОСОБА_4 про стягнення боргу, а також про відсутність у нього правових підстав для утримання автомобіля ОСОБА_3 і необхідності захисту передбаченого ст. 387 ЦК України її права власника автомобіля шляхом його витребування від ОСОБА_4 Районний суд правильно з'ясував, що з огляду на триваючий характер порушення права власника автомобіля позовна давність у даному випадку не застосовується.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору застави недійсним з передбачених ст. 233 ЦК України підстав, як вчиненого під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, то в матеріалах справи дійсно відсутні належні і допустимі докази на підтвердження таких обставин, а також - на підтвердження того, що саме ОСОБА_5 порушила права власності ОСОБА_3 на автомобіль. Про те, що саме ОСОБА_4, а не ОСОБА_5 порушила права ОСОБА_3 свідчить те, що свою довіреність відповідач оформила саме на ОСОБА_11 і саме він надав до суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Chevrolet Aveo TC58U», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 (а.с. 10). При цьому ОСОБА_3 не позбавлена права з приводу неправомірних дій по заволодіння її майном, або стосовно неправомірного його утримання ОСОБА_5 звернутися із заявою про скоєння злочину до правоохоронних органів. Заходи про встановлення місцезнаходження боржника, а також - щодо виконання ухвали про арешт автомобіля ОСОБА_3 має право здійснити під час виконавчого провадження.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарг цього висновку не спростовують, то з передбачених ст.. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: