Справа №592/7315/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/2134/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

.

18 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

04 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором 4784094,23 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 жовтня 2015 року вищевказану позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Банк по суті доводить, що, зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» даний спір підлягає розгляду тільки в суді загальної юрисдикції, незалежно від третейського застереження в кредитному договорі.

У судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» - Марченко О.О. підтримав доводи апеляційної скарги, а представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечував проти них, вважав ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 кредитного договору №ВКЛ-2010693 від 07 липня 2012 року та додаткового договору №3 від 17 квітня 2013 року сторони узгодили третейське застереження про вирішення спорів третейськими судами.

02 жовтня 2015 року від обох відповідачів надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору у суді.

За таких обставин, відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України позовна заява ПАТ «Дельта Банк» підлягає залишенню без розгляду.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Так, пунктом 10 кредитного договору №ВКЛ-2010693 від 07 липня 2012 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, зокрема, передбачено, що у разі неможливості вирішення спірних питань (між сторонами договору) шляхом переговорів, всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків (а.с. 12-13).

Пунктом 2 додаткового договору №3 від 17 квітня 2013 року до вищевказаного кредитного договору, зокрема, передбачено, що спори між сторонами договору вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України N 1-рп/2008 від 10 січня 2008 року, зокрема, зазначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України. Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (стаття 125 Конституції України). Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 35-37).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51, зокрема, розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. (а.с. 38-39).

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою 04 серпня 2015 року (а.с. 2), тобто після вищевказаних подій та рішень. Вказана позовна заява підписана представником ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю від 21 липня 2015 року - Сидоренко Н.М. (а.с. 5). Довіреність підписана вищевказаною уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Кадировим В.В. (а.с. 41).

Таким чином, на спірні правовідносини у даній справі поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як спеціального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Пунктами 16, 17 ч. 1 ст. 2 названого Закону визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 37 згаданого Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень, зокрема, має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Абзацом 3 ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов'язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Таким чином, виходячи із змісту вищевказаних норм закону та рішення Конституційного Суду України колегія суддів вважає, що якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання (спір) вирішується "судом", "у судовому порядку", "на підставі рішення суду" тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Отже, відповідні питання (спори) не підлягають розгляду у третейських судах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, призвели до неправильного вирішення питання про залишення вищевказаного позову «Дельта Банк» без розгляду в порядку передбаченому ч.5 ст. 130 ЦПК України, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 21, 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 311, ст. ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Справу направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м.Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -

.