Справа № 209/4526/15-ц
Провадження № 4-с/209/35/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Золотих Л.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Дніпродзержинську скаргу ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, та уточнивши вимоги просить:

- поновити строки на оскарження, в разі якщо суд дійде висновку про їх пропуск;

- зобов'язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження (ВП №15309329) по примусовому виконанню виконавчого листа №13-82 від 03.02.2004 року виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини здійснити за період з 05.11.2005 року по 08.03.2011 року перерахунок заборгованості виходячи з середньої заробітної плати слюсаря з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання 5 розряду у м.Дніпродзержинську;

- зобов'язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження (ВП №15309329) по примусовому виконанню виконавчого листа №13-82 від 03.02.2004 року виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.11.2006 року по 02.02.2014 року з ОСОБА_2 у сумі, яка щомісячно не перевищує 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

На обґрунтування своєї скарги вказує, що 10.04.2000 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини необхідного мінімуму доходів громадян, починаючи з 28.03.2000 року. Після цього 09.02.2004 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС ДМУ юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (наразі прізвище «Коломоєць») О.С. на утримання дитини, 27.03.199 року народження, аліментів в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що із самого початку виконавче провадження здійснювалось із грубим порушенням вимог чинного законодавства, зокрема з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Так в порушення вимог ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» він не отримував від Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ постанови про відкриття виконавче провадження. Згідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувану і боржнику. В порушення ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» він Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ ніколи не отримував повідомлення про складання ними розрахунку заборгованості із сплати аліментів. Після його непоодиноких усних та письмових звернень він отримував або відписки: як-от лист держвиконавця від 26.08.2015 року №17/04-14/15312, або взагалі чув самі лише образи, лише листом від 17.09.2015 року №17/04-14/1690 - який було йому вручено 24.09.2015 року, він отримав довідку (а не розрахунок заборгованості зі сплати аліментів). Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості з аліментів у відношенні ОСОБА_2 до 04.11.2005 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а в період з 04.11.2005 року по 03.02.2014 року заборгованість розраховано виходячи з середньомісячної заробітної плати у м. Дніпродзержинську. Згідно п.7.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. В матеріалах виконавчого провадження міститься свідоцтво №266455 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 починаючи з 23.11.2006 року. Знятий ОСОБА_2 з реєстрації як ФОП підприємець 20.08.2014 року згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. ФОП. Згідно п.1.19. ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (який діяв з 01.01.2004 року по 01.01.2011 року) Самозайнята особа - платник податку, який є суб'єктом підприємницької діяльності або здійснює незалежну професійну діяльність та не є найманою особою у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності, тобто виходячи з наведеної вище правової норми ФОП ОСОБА_2 починаючи з 23.11.2006 року не є безробітним, а є самозайнятою особою, отже нарахування аліментів має відбуватись як з працюючої особи. Аналогічні положення містяться і у Податковому кодексі України (п. 14.1.226 ПКУ). У зв'язку із цим звертає увагу на те, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2004 року постановлено стягувати з боржника не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак в подальших розрахунках державний виконавець ігнорує зазначений вище положення, і при розрахунку суми аліментів виходить з середньої заробітної плати у м.Дніпродзержинську, та нараховує більше 30% для дитини відповідного віку, водночас як ФОП ОСОБА_2 не має відповідних доходів, і в такому випадку нараховані аліменти не можуть перевищувати 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Факт подачі/неподачі податкової декларації ФОП ОСОБА_2 є, можливо, підставою для накладення на нього адміністративної (фінансової) відповідальності у вигляді штрафів. Водночас неподання ФОП ОСОБА_2 податкової декларації в контексті розрахунку розміру аліментів не є підставою для зміни його правового статусу - статусу самозайнятої (тобто працевлаштованої) особи. Як вбачається з трудової книжки (запис №23 від 03.02.2014р.) лише 03.02.2014 року ОСОБА_2 було знову працевлаштований у ПАТ «Дніпровагонмаш», і з цього періоду з нього мають вираховуватись аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. До цього моменту, починаючи з 23.11.2006 року (дата реєстрації ОСОБА_2 як ФОП) по 02.02.2014 року (дата працевлаштування до ПАТ «Дніпровагонмаш») аліменти мають нараховуватись як на працюючу особу. Зроблені висновки також підтверджуються листом Дніпродзержинського міського центру зайнятості від 07.10.2015 року №2720, де зазначено про те, що з точки зору Закону України «Про зайнятість населення» ФОП ОСОБА_2 не є безробітною особою, оскільки за фізичними особами-підпрнємцями, які не здійснюють підприємницьку діяльність, зберігається статус працюючої особи до дати внесення запису про припинення підприємницької діяльності до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Звертає увагу на те, що постанова Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська про стягнення з боржника на користь стягувача аліментів на утримання дитини була прийнята ще 10.04.2000 року. На час ухвалення судом свого рішення діяв Кодекс про шлюб та сім'ю, а починаючи з 01.01.2004 року розпочав свою дію Сімейний кодекс України. Згідно ч.3 ст.195 СК України (в редакції починаючи від 01.01.2004 року по 09.03.2011 року) наведена вище норма була наведена в наступній редакції: 3. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності 09.03.2011 року, частину 3 ст.195 СК України було викладено в інший редакції: 3. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В усіх Довідках розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданих державним виконавцем зазначено, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснено виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Однак така позиція та розрахунок суперечить положенням ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України (в редакції у період з 01.01.2004 року по 09.03.2011 року), та ст.5 ЦК України, адже в період з 01.01.2004 року по 09.03.2011 року розрахунок суми аліментів мав здійснюватись виходячи з положень ч.3 ст.195 СК України. Також зазначає, що згідно заяви від 08.09.2015 року він звернувся до Заводського відділу ДВС ДМУ юстиції з вимогою про приведення у відповідність до положень чинного законодавства розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проте жодної відповіді та реальних дій на виконання мої законних вимог державний виконавець не вчинив. Наведений вище порядок нарахування заборгованості зі сплати аліментів має суттєве значення, адже за його розрахунками доданими до цієї скарги за період з 05.11.2005 по 09.03.2011 року (з урахуванням коефіцієнту співвідношення згідно доданого розрахунку складеного боржником) та по 31.08.2015 року розмір заборгованості не міг перевищувати 20053.00грн, водночас як вбачається з довідки державного виконавця від 17.09.2015 року за цей же період з 05.11.2005 року по 31.08.2015 року заборгованість складає 25422.00грн. Звертає увагу на те, що згідно запису у трудовій книжці з 01.09.2005 року він був переведений у ВАТ «Дніпровагонмаш» на посаду слюсаря з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання 5 розряду (запис №21), тобто здобув відповідну кваліфікацію. Звільнений він був 04.11.2005 року. Крім того звертає увагу на наявність у державного виконавця арифметичних неточностей. Зокрема в останній довідці з розрахунку заборгованості від 17.09.2015 року на відміну від аналогічної довідки від 17.06.2014 року не зараховано в якості сплати по аліментам платежі на суму 350.00 грн. за серпень 2014 року, та у сумі 500,00 грн за травень 2015 року, та у сумі 270.00 грн. за період листопад-грудень 2005 року. Також в ніяких розрахунках заборгованості зі сплати аліментів не знайшли своє відображення заяви стягувача ОСОБА_4 від 04.02.2010 року та від 10.02.2011 року про отримання нею допомоги в Управлінні праці та соціальної політики.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню скарги.

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 10.11.2015 р. не зявилась, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні, яке було призначене на 06.11.2015 р. надала усні пояснення по суті справи та надала письмові заперечення, в яких зазначено, що 05.02.2004року за вх.№913 до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, за заявою стягувана, надійшов на примусове виконання виконавчий лист № 13-82 виданий 03.02.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі матері дитини ОСОБА_4, до повноліття дитини починаючи з 28.03.2000 року. Державним виконавцем 09.02.2004 року винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» ЄДРВП № 15309329. Дане рішення суду відноситься до категорії періодичних платежів, тому нарахування аліментних сум проводиться державним виконавцем щомісячно. В період з 23.02.2004 року по 04.11.2005 року аліменти з боржника утримувались бухгалтерією ПАТ «Дніпровагонмаш» згідно його заробітку( відповідно наданих звітів даної бухгалтерії). Заборгованість зі сплати аліментів згідно повідомлення бухгалтерії ПАТ «Дніпровагонмаш» на момент звільнення боржника, тобто на 04.11.2005 року відсутня. В період з 04.11.2005 року по 03.02.2014 року заборгованості по аліментах державним виконавцем нараховувалася щомісячно згідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем виконання рішення у порядку встановленому Сімейним кодексом України та згідно п.7.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: зв'язку з відсутністю достовірної інформації про джерела доходів та їх розмір розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем нараховувався виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Дніпродзержинську згідно довідок Головного управління статистики у Дніпропетровській області. В даний період аліменти боржником сплачувались самостійно, щомісячно, про що свідчать копії квитанцій, які долучені до матеріалів виконавчого провадження, але не в повному обсязі. В ході здійснення виконавчих дій, в порядку ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем неодноразово вживались заходи щодо встановлення місця роботи та місця отримання боржником доходів, зокрема направлені запити до ОДІТІ, Дніпродзержинського міського центру зайнятості та УПФУ м. Дніпродзержинська . Згідно з отриманими відповідями з вищезазначених установ та копії трудової книжки (яка була надана ОСОБА_2А.) встановлено, що боржник в період з 04.11.2005 року по 03.02.2014 року офіційно ніде не працював, в центрі зайнятості як шукаючий роботу не

перебував, пенсію не отримував. 14.05.2015 року від боржника надійшла заява, щодо перерахунку заборгованості по аліментах в доданих до заяви документах знаходилось свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця, але згідно наданої довідки в податкових деклараціях про майновий стан та доходи за період з 27.11.2006 року по 31.12.2013 року ОСОБА_2 не декларував дохід не отримував, в зв'язку з чим у державного виконавця відсутні правові підстави для здійснення перерахунку зі сплати аліментів. Державним виконавцем, ОСОБА_2 неодноразово викликався (виклик від 29.07.2009 року було направлено на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням, згідно отриманого повідомлення він був отриманий 04.08.2009 року ним особисто) до відділу державної виконавчої служби для надання пояснень щодо сплати аліментів на користь стягувача, але на виклики державного виконавця навмисно не реагував та на прийом до державного виконавця не зявлявся. В ході здійснення виконавчих дій, в порядку ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем неодноразово була винесена постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ та направлена до Заводського РВ для виконання. Згідно отриманих відповідей з Заводського РВ виконати постанову про привід до Заводського ВДВС неможливо у зв'язку з тим, що при неодноразовій перевірці даної адреси в квартирі нікого не було, на виклик Заводського РВ ніхто не зявився. З метою перевірки майнового стану державним виконавцем було неодноразово здійснено вихід за місцем мешкання боржника, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна,7-69, де встановлено що перевірити майновий стан неможливо в зв'язку з відсутністю будь-кого вдома, про що складено відповідні акти. За період з 05.02.2004 року по 01.10.2014 року жодної заяви щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від ОСОБА_2 до Заводського ВДВС не надходило. Дії державного виконавця не оскаржувались.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, оглянувши у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.04.2000 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 (ОСОБА_5С.) були стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

03.02.2004 р. на підставі вищезазначеної постанови був виданий виконавчий лист (а.с.7-8), за яким 09.02.2004 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження і боржнику наданий строк для добровільного виконання рішення (а.с.9).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 03.10.2006 року змінено порядок виконання постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.04.2000 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,в розмірі ? частини доходів боржника. Цією ж ухвалою також постановлено видати виконавчий лист за постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.04.2000 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_4 (а.с.10-11).

Судом встановлено, що згідно даних адресного бюро м.Дніпродзержинська боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідками, які наявні в матеріалах виконавчого провадження.

В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 протягом 2008-2014 років неодноразово вживались заходи щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів, зокрема по встановленню місця роботи та місця отримання боржником доходів, направлялися запити до ОДПІ, Дніпродзержинського міського центру зайнятості та УПФУ м. Дніпродзержинська, МРЕВ м.Дніпродзержинська, БТІ м.Дніпродзержинська, Управління земельних ресурсів та отримані письмові відповіді.

Судом встановлено, що державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 неодноразово викликався ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби для надання пояснень щодо сплати аліментів на користь стягувача, але на виклики державного виконавця боржник не зявлявся, витребувані документи, зокрема довідку з місця роботи або з міського центра зайнятості населення, квитанції про сплату аліментів, трудову книжку не надавав, що підтверджується вимогами державного виконавця (а.с. 46, 50, 59, 74 ВП).

В ході здійснення виконавчих дій, в порядку ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем неодноразово була винесена постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ та направлена до Заводського РВ м.Дніпродзержинська для виконання (а.с.62, 89, 92 ВП).

Згідно довідки ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 879 від 08.04.2016 р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру № 69 в будинку № 7 по пр..Аношкіна у м.Дніпродзержинську (а.с.71 ВП).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 30.05.2014 року ОСОБА_2 вперше звернувся до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ із заявою про видачу довідки розрахунку заборгованості по аліментам за весь час стягнення (а.с.99, ВП).

28.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, в якій просив зробити перерахунок заборгованості за виконавчим листом № 13-82 від 03.02.2004 р. Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на його неповнолітню дитину з листопада 2005 року по лютий 2014 р., до якої було додано копію трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.134-138, ВП).

Листом від 09.09.2014 р. № 1/04-14/17321 начальником Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ була надана письмова відповідь ОСОБА_2 на його звернення щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (а.с.139, ВП).

10.09.2014 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментам (а.с.143 ВП), відповідь на яку була надана 17.09.2014 р. за підписом начальника Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_8 (а.с.144 ВП).

Державним виконавцем Заводського ВДВС було здійснено перерахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2009 року по 01.08.2009 р. Всього заборгованість по аліментам станом на 03.02.2014 р. становить 22843,00 грн, що підтверджується корегуючою довідкою розрахунку заборгованості по аліментах у відношенні ОСОБА_2 (а.с.254, 432 ВП).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_2 ще неодноразово звертався до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ з приводу здійснення перерахунку аліментів на користь стягувача, а 22.05.2015 р. звернувся до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська із позовною заявою до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, третя особа ОСОБА_4 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Зі змісту доданої до заперечень на скаргу ОСОБА_2 довідки розрахунку заборгованості по аліментах у відношенні боржника ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 13-82 виданого 03.02.2004 р. вбачається, що в період з 03.02.2014 р. по 07.08.2014 р. боржник працював на підприємстві ПАТ «Дніпровагонмаш», аліменти нараховувались та утримувались даною бухгалтерією згідно отриманого заробітку боржника. В період з 09.09.2014 р. по 17.04.2015 р. боржник перебував на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості, аліменти нараховувались та утримувались даною бухгалтерією згідно отриманої допомоги по безробіттю боржника. Всього заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2015 року становить в сумі 25564, 50 грн.

Виходячи з загальних положень законодавства, що регламентує виконання судових рішень, державний виконавець - посадова особа, уповноважена здійснювати примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), в порядку та у спосіб, визначений законодавством та в межах наданих повноважень.

З метою забезпечення примусового виконання рішень законодавчо визначені права та обов'язки як державного виконавця, так і інших учасників виконавчого провадження.

Так, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення у спосіб та у порядку, встановленому виконавчим документом та цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід; роз'яснює сторонам їх права та обов'язки.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів. Так, розмір заборгованості із сплати аліментів, зокрема, за заявою сторони виконавчого провадження, визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу), розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Вищевказана редакція статті 74 Закону « Про виконавче провадження» почала діяти з 08.03.2011 року. До цього часу частина 3 статті 74 Закону відзначала наступне: «Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості».

Отже, державні виконавці при визначенні розміру заборгованості по аліментах у разі, якщо боржник не працював у період, протягом якого стягнення не провадилося, та/або не працюють на визначенні заборгованості, враховують розмір середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відповідно до п. 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста від 02.04.2012 р. № 512/5 при нарахуванні розміру аліментів, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у тому самому порядку, виходячи із середньомісячної зарплати для даної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір, державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2006 року здійснено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2А, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.24).

Згідно довідки Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області,яка міститься в матеріалах виконавчого провадження (а.с.294) оглянутої судом в судовому засіданні, фізична особа підприємець ОСОБА_2 з 27.11.2006р. по 31.12.2013р. знаходився на загальній системі оподаткування. Згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи, наданих ОСОБА_2 до Дніпродзержинської ОДПІ, доходу за період з 27.11.2006 р. по 31.12.2013 р. не декларував.

Аналогічні пояснення були надані представником заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні, який також підтвердив те, що ОСОБА_2 не мав доходів від підприємницької діяльності у зазначений період та не декларував їх у встановленому законом порядку.

Але суд не приймає до уваги твердження представника позивача стосовно того, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем і з 23.11.2006 року не є безробітним, а є самозайнятою особою, тому нарахування аліментів має відбуватися як з працюючої особи, виходячи з наступного.

При цьому, в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить перелік прав та обов'язків сторін та інших учасників виконавчого провадження та, зокрема, визначає обов'язок боржника надавати у строк, установлений державним виконавцем достовірні відомості про свої доходи та майно.

Положеннями ст.195 Сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Частина третя статті 195 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2677-VI від 04.11.2010 Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Такі ж положення містить і ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Сімейним кодексом України в частині 3 статті 195 в редакції, що діяла до 08.03.2011 року, було передбачено наступне: "Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на визначенні її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості".

Суд також критично відноситься до тверджень представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 стосовно перерахунку аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 за період з 05.11.2005 р. по 08.03.2011 р. виходячи з середньої заробітної плати слюсаря з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання 5 розряду у м.Дніпродзержинську, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4.1.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.04 р. середня заробітна плата на одного працівника в еквіваленті повної зайнятості визначається діленням суми нарахованого фонду оплати праці найманих працівників (штатних та позаштатних) на їхню середню кількість за відповідний період. Відповідно до Закону України «Про державну статистику» збирання та узагальнення такої інформації покладено на територіальні органи Державного комітету статистики України. Зазначені органи на вимогу державного виконавця надають дані щодо розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, яким він керується при визначенні заборгованості по аліментам для непрацюючого боржника. При цьому слід зазначити, що узагальнення статистичної інформації щодо середньої заробітної плати працівників відповідних кваліфікацій чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, законом визначене право заінтересованої особи, тобто як боржника так і стягувача, в разі незгоди з розміром нарахованих аліментів, звернутися до суду для визначення розміру заборгованості.

Відповідно до положень ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з тим, з огляду на зміст ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Правилами ст. 385 ЦПК України встановлюється загальний десятиденний строк для звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, який розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 у вересні 2014 року знав або повинен був дізнатися про порушення його прав чи свобод як учасника виконавчого провадження, відносно здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості по аліментах. До суду зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 боржник ОСОБА_2 звернувся 06.10.2015 року, тобто із порушенням строку, встановленого ст.385 ЦПК України. Поважних причин пропуску строку для звернення до суду зі скаргою ним не наведено.

У відповідності з ч.3 ст. 387 ЦПК України, - якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв в порядку та у спосіб, визначений законодавством та в межах наданих повноважень, боржник не позбавлений права надати державному виконавцю достовірну інформацію про свої доходи, після чого має бути здійснений перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, а в разі незгоди з розрахунком - звернутися до суду для визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Відтак, судом не встановлено порушення прав скаржника, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до апеляційного суду Дніпропетровської області, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Решетник