У Х В А Л А

09 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря - Грінченко Є.С.,

представника позивача - Клименко О.М.,

відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представників відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Компанії «Вольген Трейдінг Лімітед» до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення витрат на лікування і поховання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

В підготовчій частині судового засіданні представником позивача було заявлено клопотання про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке визначено в заповіті, а саме житловий будинок АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1, мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, представник позивача зазначає, що предметом даного позову є вимога про стягнення зі спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пропорційно частки кожного у спадщині витрат на догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_10 в розмірі 557 863,41 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 19.02.2015 складає 17 355 130,68 грн.

Представник позивача наполягає на тому, що невжиття тих заходів забезпечення позову, на яких наполягає позивач призведе до утруднення чи взагалі неможливості виконання рішення суду в разі його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заяви, зазначали, що таке формулювання своїх вимог за заявою представника позивача свідчить про їх неспівмірність із тим предметом самого позову, з яким позивач звернувся до суду. Окрім того, звертали увагу суду на те, що на даний час долі спадкоємців не визначені, відтак і накладати арешт «пропорційно» вважається, на їх думку, недоцільним.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_5 просили суд задовольнити дану заяву, вважали, що дійсно існує вірогідність того, що майно може бути реалізовано.

На запитання суду, кому на даний час належить вищезазначене майно, сторони пояснили, що напевно спадкодавцеві ОСОБА_10 В будинку АДРЕСА_2 проживає на даний час ОСОБА_2, а в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Щодо автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1, то сторони зазначили, що ним ніхто не користується.

Представник позивача, відповідаючи на запитання суду, пояснила, що про наявність і належність цього майна померлому ОСОБА_10 свідчить, за її переконанням, сам заповіт останнього, який на даний час в межах розгляду цивільної справи в Святошинському районному суді м. Києва сторони визнають недійсним. Жодних же документів на підтвердження ж реєстрації спірного майна за померлим суду представлено на даний час не було.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Так, обґрунтовуючи поданий позов, заявник жодних документів на підтвердження того, що зазначене ним майно зареєстровано на даний час за померлим не надав. Посилання в цій частині на заповіт суд вважає неспроможним, оскільки під час його посвідчення належність такого майна спадкодавцеві не перевірялася.

Також з матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10 до приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М. звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.126)

Таким чином, суд погоджується із представником відповідача ОСОБА_4 в тій частині, що позивач обрав з урахуванням предмету позову і його підстав неналежний вид забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити заявникові, що вона не позбавлена можливості звернутися до суду із аналогічною заявою, із врахуванням підстав відмови у конкретно даній своїй заяві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.С. Кицюк