У х в а л а

06 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мостової Г.І., Остапчука Д.О., Наумчука М.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до відділу освіти Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Архангельська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_7, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відділу освіти Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що з 1990 року працювала в Архангельській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів учителем фізкультури та 14 вересня 2006 року була звільнена з роботи відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули. Вважала, що звільнення є незаконним, тому просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року змінено, доповнено його резолютивну частину наступним: вважати ОСОБА_6 звільненою з 16 квітня 2013 року з посади вчителя фізкультури в Архангельській ЗОШ І-ІІІ ступенів з урахуванням відпрацьованого часу після поновлення на роботі: з 22 жовтня 2010 року по 14 серпня 2012 року та з 15 березня 2013 року по 16 квітня 2013 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до відділу освіти Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Архангельська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_7 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. 235 КЗпП України, що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року у справі за позовом про визнання недійсними строкових трудових угоди у частині визначення строку та в частині оплати праці, визнання неправомірною відмови у наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визнання незаконним утримання єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 %, визнання незаконною відмови в оплаті листків непрацездатності, відшкодування моральної шкоди, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року у справі за позовом про стягнення заробітної плати за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановлені ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального права та вважав обґрунтованими висновки про те, що рішення суду про поновлення на роботі були скасовані в апеляційному та касаційному порядку і при новому розгляді справи в позові відмовлено, а тому накази, видані на виконання скасованого рішення, підлягали скасуванню.

Зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 та 24 грудня 2014 року, на які заявник посилається, як на підставу перегляду судового рішення, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки в одному випадку (судове рішення, яке є предметом перегляду) суд зазначив, що рішення суду про поновлення на роботі були скасовані в апеляційному та касаційному порядку і при новому розгляді справи в позові відмовлено, а тому накази, видані на виконання скасованого рішення, підлягали скасуванню, а в інших випадках (рішення, на які заявник посилається, як на підставі неоднакового застосування судом норм матеріального права), зокрема в ухвалі від 10 грудня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що докази про те, що запис у трудовій книжці про звільнення позивача за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України із зазначенням, що таке звільнення здійснено на підставі рішення, перешкоджав її працевлаштуванню, в матеріалах справи відсутні, в ухвалі від 24 грудня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що про своє право щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачу було відомо під час розгляду справи про поновлення на роботі.

Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупністю таких умов: судом касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні і ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України»).

Отже зміст заяви та додані до неї копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 та 24 грудня 2014 року, не можуть свідчити про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки із них не вбачається різного тлумачення судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; відсутнє різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; відсутнє різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання спірних правовідносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; відсутнє різне застосування правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

За таких обставин, наведені заявником доводи не містять сукупність вказаних умов та ознак неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до відділу освіти Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Архангельська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_7 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук

М.І. Наумчук