АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Савчук М.В., Винту Ю.М.

секретаря Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 вересня 2015 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у травні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032, за умовами якого публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 77876 доларів США 30 центів на строк з 25 травня 2007 року до 24 травня 2017 року.

Також між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 вчинено договір поруки від 25 травня 2007 року № CVF0GA00000032.

Посилаючись на невиконання зобов»язання, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 314394 долари США 57 центів,

№22ц-1544 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

Категорія:19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

що складаються з кредиту в сумі 67262 долари США 96 центів, процентів в сумі 80283 долари США 56 центів, комісії в сумі 10640 доларів США, пені в сумі 141226 доларів США 75 центів, штрафу в сумі 14981 долар США 30 центів солідарно.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 вересня 2015 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 217719 доларів США 84 центів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 вересня 2015 року в частині стягнення пені в сумі 44552 доларів США 02 центів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовпублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.526, ч.1,2 ст.554 ЦК України та, встановивши невиконання зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» і ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032, вважав, що з ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 217719 доларів США 84 центів, що складаються кредиту в сумі 67262 долари США 96 центів, процентів в сумі 80283 долари США 56 центів, комісії в сумі 10640 доларів США, пені в сумі 44552 доларів США 02 центів, штрафу в сумі 14981 долар США 30 центів, солідарно.

Пославшись на правила, встановлені п.1 ч.2 ст.258, ч.3 ст.551ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру неустойки, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків, та стягнення пені за період з 8 квітня 2014 року по 8 квітня 2015 року в сумі 44552 долари США 02 центи.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредиту в сумі 67262 долари США 96 центів, процентів в сумі 80283 долари США 56 центів, комісії в сумі 10640 доларів США, штрафу в сумі 14981 долар США 30 центів солідарно не оскаржується.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032.

На підставі п.8.1 наведеної угоди публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати кредитні кошти у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 77876 доларів США 30 центівна строк з 25 травня 2007 року до 24 травня 2017 року, з них 70000 доларів США на споживчі цілі, 7876 доларів США 30 центів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пп.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Погашення заборгованості за цим договором ( за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 1111 доларів США 93 центи для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с.12-14).

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 порушено умови договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 щодо здійснення щомісячної сплати.

Пунктом 2.3.7 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 передбачено право кредитора стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.7.1 даного договору при настанні умов, передбачених п.2.3.3, у тому числі порушення позичальником зобов»язань, передачених умовами даного договору.

За змістом наведеної норми у випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобво»язання за договором протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про так вимогу від банку.

На підставі статей 553 та 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п.16 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 поруки від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 предметом договору є надання поруки за виконання ОСОБА_1 зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається здійснення публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатити за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 грошові кошти як такі, що прострочені, та повідомлено про намір порушити перед судом питання про дострокове стягнення заборгованості у повному обсязі, яка направлена рекомендованим листом 30 січня 2013 року (а.с.8-11).

З огляду на невиконання зазначених вимог кредитодавця протягом 30 календарних днів з моменту одержання вимоги публічного акціонерного товариства комерційним банком «ПриватБанк» про усунення порушення умов договору суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про право публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» вимагати від позичальника та поручителя дострокового повернення кредиту.

Разом з тим, вирішуючи спір в частині стягнення пені, суд першої інстанції керувався правилами, передбаченими п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-738цс15.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, яка подана до винесення місцевим судом рішення, згідно вимог частини третьої статті 267 ЦК України.

За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК Украъни про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ч.2 ст.616 ЦК України передбачають право суду зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов»язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Пунктом 4.1 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 25 травня 2007 року №CVF0GA00000032 передбачено при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, встановлених п.п.2.2.2,2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Встановлено, що публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» нараховано пеню в розмірі 141226 доларів США 75 центів, а розмір збитків становить сплату кредиту в сумі 67262 долари США 96 центів, процентів в сумі 80283 долари США 56 центів.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру пені на порушення вимог закону.

Тому судове рішення в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Таким чином підлягає стягненню пеня в розмірі 141226 доларів США 75 центів у гривневому еквіваленті в сумі 3318828 грн. 60 коп.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргупублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити чатково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 вересня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредит в сумі 67262 долари США 96 центів, проценти в сумі 80283 долари США 56 центів, комісію в сумі 10640 доларів США, пеню в сумі 3318828 грн. 60 коп., штраф в сумі 14981 долар США 30 центів солідарно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді