АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3771/15 Головуючий 1 інст. - Гайдук Л.П.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Пилипчук Н.П.,

- Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Полтавської області, третя особа: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Полтавської області, третя особа: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відносно нього було незаконно порушено кримінальну справу та в рамках цього кримінального провадження його, важкохворого було тимчасово затримано на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Полтави від 17.09.2010 року. За час знаходження в ІТТ йому умисно посадовими особами даного відомства, за вказівкою прокуратури, не була надана необхідна медична допомога як онкохворому, у зв'язку з чим його життя перебувало в реальній небезпеці. Прокуратура умисно незаконно та грубо проігнорувала вимоги діючого законодавства України, яке зобов*язувало її здійснювати систематичний та належний нагляд за виконанням правил утримання тимчасово затриманих осіб, а тим більше хворих, в умовах ІТТ.

27.09.2010 року судом йому змінено міру запобіжного заходу на підписку про невиїзд. У зв'язку із загостренням захворювання, він тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних установах м. Харкова, що підтверджується відповідними документами. 21.07.2011 року кримінальна справа у відношенні нього була закрита на підставі п.2 ст.6, ч.2 ст.213 КПК України (в ред. 1960 р.).

Вважає, що саме прокуратурою Полтавської області не був здійснений належний контроль за дотриманням правил тримання тимчасово затриманих в умовах ІТТ, що призвело до спричинення йому моральної шкоди. В результаті незаконної бездіяльності прокуратури йому спричинені тяжкі та довготривалі моральні, психологічні і фізичні страждання, які виразилися в тривалому порушенні його життєвих зв'язків, ненаданні належної медичної допомоги, що призвело до позбавлення можливості реалізувати свої звички та бажання. Це суттєвого погіршило умови життя, сприяло розриву відносин із багатьма людьми та потребувало і потребує значних зусиль для покращення фізичного, морального та психологічного стану. Факт його незаконного тримання в умовах ІТТ підтверджується тим, що кримінальна справа відносно нього була закрита за реабілітуючими обставинами та є підставою для стягнення з прокуратури моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 986 580 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, матеріали справи направити на новий розгляд, в іншому складі суду.

Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги його доводи і пояснення по справі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 посилається на те, що прокуратура Полтавської області неналежним чином виконувала свої обов*язки щодо здійснення контролю по утриманню його, як тяжко хворого, в умовах ІТТ. В період знаходження його в ІТТ, він був тяжко хворим, потребував лікування, особливого харчування, догляду та інше, але не мав такої можливості, т.я. з вини прокуратури незаконно утримувався в зазначеній установі та прокуратура не здійснювала належного контролю за його утриманням в ІТТ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов*язковому з*ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов*язків згідно ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

В даному випадку, матеріали справи не містять відомостей про протиправність дій з боку працівників прокуратури, які здійснювали нагляд за утриманням тимчасово затриманих осіб, в тому числі і позивача, в умовах ІТТ, а також, що їх діями або бездіяльністю заподіяно моральної шкоди позивачу. Відсутні також докази причинного зв*язку між шкодою і діями або бездіяльністю працівників прокуратури, які здійснювали нагляд за утриманням ОСОБА_2 в умовах ІТТ.

Відповідно до вимог ч.2 п.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

З рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.11.2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18.02.2014 року у цивільній справі № 2011/1571/2012 за позовом ОСОБА_2 вбачається, що моральна шкода за рішенням суду йому відшкодована за перебуванням під слідством, застосування до нього запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» також не передбачається багаторазового відшкодування шкоди, що витікає з одного правопорушення.

Статтею 61 Конституції України передбачається, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного і того виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді: