№ 2-6917/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20. 11. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості,
Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості.
Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 17.04.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності №12031201 від 12.03.2012 року) та ОСОБА_1 було укладено договір №120502042 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
17. 04. 2012 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем виступила в ролі поручителя, уклавши договір поруки №120502042 від 17. 04. 2012 року за клієнта в системі LeaseІT.
Згідно п. 1.1. договору клієнт (відповідач-1) бере участь в системі LeaseІT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseІT, a також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseІT, а оператор LeaseІT (позивач), зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, заласних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseІT.
Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, які є навід'ємною частиною цього договору.
На підставі п. 2.2. договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6000 грн.
Пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачували платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІТ строку.
ОСОБА_1 зобов'язувалась сплачувати платежі у загальній сумі 6000 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.
Тобто ОСОБА_1 мала сплатити перший платіж у розмірі 600 грн. та ще 9 платежів по 600 грн.
Позивач зазначає, що він у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання ОСОБА_1 згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, однак ОСОБА_1 не виконала своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого їй нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 договору, тому за нею рахується заборгованість.
Згідно структури грошових нарахувань та надходжень ОСОБА_1 сплатила лише 5839,75 грн.
Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 не погоджуються.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначено, що позивач підтримує вимоги позовної заяви в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 17.04.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності №12031201 від 12.03.2012 року) та ОСОБА_1 було укладено договір №120502042 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
Також встановлено, що 17. 04. 2012 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем виступила в ролі поручителя, уклавши договір поруки №120502042 від 17. 04. 2012 року за клієнта в системі LeaseІT.
Згідно п. 1.1. договору клієнт (відповідач-1) бере участь в системі LeaseІT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseІT, a також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseІT, а оператор LeaseІT (позивач), зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, заласних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseІT.
Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, які є навід'ємною частиною цього договору.
На підставі п. 2.2. договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
Вбачається, що загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6000 грн.
Пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачували платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІТ строку.
ОСОБА_1 зобов'язувалась сплачувати платежі у загальній сумі 6000 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.
Таким чином ОСОБА_1 мала сплатити перший платіж у розмірі 600 грн. та ще 9 платежів по 600 грн.
Встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання ОСОБА_1 згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, однак ОСОБА_1 не виконала своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого їй нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 договору, тому за нею рахується заборгованість.
Згідно структури грошових нарахувань та надходжень вбачається, що ОСОБА_1 сплатила лише 5839,75 грн.
Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 не погоджуються, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідачі не погасили вищевказану суму заборгованості таким чином не виконали договірні зобов'язання, не зважаючи на те, що згідно умов договору на отримання обладнання гарантували оплату зі свого боку, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 11, 526, 629 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: