Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ПОзтвач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 02 липня 2012 року відбувся аукціон з реалізації арештованого майна, яке належало боржнику ТОВ «Ейфель», переможцем якого став ОСОБА_1 06 липня 2012 року ним було сплачено на рахунок Бабушкінського ВДВС ДМУЮ повну вартість придбаного ним майна у розмірі 582 800 грн. Позивачем майно було придбано у відповідності до норм чинного законодавства України. 18 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м, у вигляді недобудови, згідно висновку від 17 жовтня 2011 року ГВУЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку № 15-г. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 18 квітня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 686. Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 зобовязався передати у власність ОСОБА_2 незавершене будівництво за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку № 15-г. Вказана умова договору була фактично виконана позивачем. Відповідачем порушено п. 4 договору купівлі-продажу, згідно змісту якого продаж за домовленістю сторін вчинено за 584 800 грн., однак, ОСОБА_2 не було в повному обсязі виплачено ОСОБА_1 вказані в договорі грошові кошти, що порушує права позивача. Також позивач зазначав, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2014 року було визнано недійсними прилюдні торги (аукціон) з реалізації арештованого майна, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 листопада 2014 року залишено без змін та відповідно до якого ОСОБА_1 на законних підставах став власником вищезазначеної недобудови. Позивач у своєму позові просив суд витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 обєкт незавершеного будівництва, а саме: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м у вигляді недобудови, згідно висновку від 17 жовтня 2011 року ГВУЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, в районі будинку № 15-Г.

Позивач в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява його представника про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у своїй заяві наданій на адресу суду просила розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. У своїх запереченнях посилалася на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 квітня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 15-г, у вигляді незавершеного будівництва, згідно висновку від 17 жовтня 2011 року ГВУЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури». Відповідно до положень зазначеного договору продаж майна вчинено за 584 800 грн., зазначені грошові кошти були сплачені покупцем продавцю під час оформлення договору та сторони підписуючи даний договір підтвердили факт повного розрахунку за продане незавершене будівництво. Крім того, цей договір було посвідчено нотаріально, під час посвідчення договору нотаріусом особи громадян, які підписали договір були встановлені, їх дієздатність та належність ОСОБА_1 незавершеного будівництва було перевірено. Також було зазначено, що на момент укладання договору купівлі-продажу та відповідно до звіту оцінщика особи-підприємця ОСОБА_4 вартість вказаного майна станом на 29 лютого 2012 року становила 832 334, 00 грн., відповідно висновку ГВУЗ «Придніпровської державної академії будівництва та архітектури» - зазначене незавершене будівництво мало готовність будівельного обєму 5,2%. Однак, відповідно до матеріалів Технічного висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій незавершеного будівництва по вул. Плеханова, в районі будинку № 15-г в Бабушкінському районі в м. Дніпропетровську, яке було проведено 06 квітня 2014 року, вартість незавершеного будівництва становить 5 799 580, 00 грн., крім того, станом на березень 2014 року обєкт є незавершеним будівництвом з готовністю будівельного обєму 37%. Таким чином, спірне майно належить ОСОБА_2 на законних підставах, оскільки під час укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 був належним власником рухомого майна та мав право на укладення договору купівлі-продажу, зазначений договір купівлі-продажу є правомірним, його недійсність прямо не встановлена законом та він не був визнаний судом недійсним та придбане майно на даний час має суттєві зміни, що полягають у значному збільшенні вартості цього майна з 582 800 грн. на 5 799 580, 00 грн., незавершене будівництво має більший відсоток готовності, а саме з 5,2% - на 37% .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 18 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 15-Г, у вигляді незавершеного будівництва, згідно висновку від 17 жовтня 2011 року ГВУЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури».

Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 18 квітня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 686.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року продаж за домовленістю сторін вчинено за 584 800 грн.

Продавець зобовязався передати незавершене будівництво 18 квітня 2013 року, яке фактично ним було передано покупцю у зазначену дату.

Відповідно до положень п.4 договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року встановлено, що зазначені грошові кошти були сплачені покупцем продавцю під час оформлення договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане незавершене будівництво.

Також, відповідно до п.14 договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року сторони стверджували, що цей договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину.

Пунктом 15 договору передбачено, що сторони також стверджують, що необмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору.

Договір сторонами було підписано добровільно та власноручно.

Аналізуючи положення договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року, вбачається, що підписуючи договір купівлі-продажу ОСОБА_1 підтвердив факт сплати покупцем продавцю грошових коштів у розмірі 584 800 грн. під час оформлення договору та факт повного розрахунку за продане ним незавершене будівництво.

Крім того, нотаріусом під час посвідчення договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року особи громадян, які підписали договір, встановлені, їх дієздатність, а належність ОСОБА_1, незавершеного будівництва, перевірено.

Положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які спростовують положення та обставини викладені в укладеному між позивачем та відповідачем договорі купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року та, які підтверджують факт того, що відповідачем ОСОБА_2 не було сплачено грошові кошти в повному обсязі на виконання даного договору.

Щодо посилань позивача на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2014 року, яким було визнано недійсними прилюдні торги (аукціон) з реалізації арештованого майна, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року залишено без змін, слід зазначити, що зазначене рішення набрало чинності 18 серпня 2014 року, отже під час укладання договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року ОСОБА_1 був власником рухомого майна та мав право на укладення договору-купівлі продажу від 18 квітня 2013 року.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, на момент укладення зазначеного договору, відповідно до положень ст.204 ЦК України діяла та діє на даний час презумпція правомірності правочину, зазначений договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не був визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Майно, яке було придбане ОСОБА_2 у ОСОБА_1 було незавершеним будівництвом у вигляді свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м, у вигляді недобудови, з готовністю будівельного обєму 5,2%, згідно висновку від 17 жовтня 2011 року ГВУЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, по вул. Плеханова, в районі будинку 15-г.

Однак, відповідно до матеріалів Технічного висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій незавершеного будівництва по вул. Плеханова, в районі будинку № 15-г в Бабушкінському районі в м. Дніпропетровську, яке було проведено 06 квітня 2014 року, вартість незавершеного будівництва становить 5 799 580 грн. Крім того, станом на березень 2014 року обєкт є незавершеним будівництвом з готовністю будівельного обєму 37%.

З зазначеного вбачається, що спірне майно на даний час суттєво змінено власником ОСОБА_2, спірне незавершене будівництво має значно більший відсоток готовності, а саме: з 5,2% готовності - змінено на 37% готовності, а також значно змінена вартість цього майна, а саме: з 582 800 грн. на 5 799 580 грн.

Оскільки позивач не надав суду доказів щодо невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу, суд вважає, що ОСОБА_2 володіє майном законно, при цьому на момент розгляду справи майно, яке було предметом договору купівлі-продажу від 18 квітня 2013 року зазнало суттєвих змін і його не можливо виділити в натурі, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.10,57,58,60,88,197,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні при оголошенні рішення, можуть оскаржити рішення суду на протязі десяти днів з дня його отримання його копії.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.