У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі − ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, як боржника за кредитною угодою, та ОСОБА_5, як фінансового поручителя, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість, яка станом на 25 червня 2014 року становить: по тілу кредиту та відсоткам, у сумі 10 861,34 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 129 053 грн 56 коп., а також пеню за прострочення сплати тіла кредиту у сумі 6 894 грн 81 коп. та пеню за прострочення сплати відсотків у сумі 173 грн 84 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 споживчий кредит у сумі 27 391 дол. США під 13,5 % річних терміном до 26 червня 2015 року.

У забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_4 ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_5 договір фінансової поруки від 26 червня 2008 року № 2213975, за яким поручитель зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, припинивши вносити платежі по кредиту з листопада 2012 року, станом на 26 березня 2014 року утворилась заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10 861,34 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 129 053 грн 56 коп., а також пеню за прострочення сплати тіла та відсотків у сумі 7 068 грн 65 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 553, 554, 1048, 1050 ЦК України підстав для солідарного стягнення із ОСОБА_4, як основного боржника та ОСОБА_5, як фінансового поручителя, заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_4 не виконав належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївської районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана