Справа № 524/369/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Зємцова В.В.,

при секретарі - Бондаренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за об'єднаними в одне провадження позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, і зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», третя особа виконком Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання іпотечного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із квартири. Уточнивши позовні вимоги, банк просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № 6391 від 26.12.2007 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10016/0200 філії - Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 317 381,98 грн., втрат від інфляції у розмірі 38 190,23 грн., трьох процентів річних у розмірі 6 598.87 грн. штраф за іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, у розмірі 31738,20 грн., а всього - 393 909,28 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, а саме на нерухоме майно: квартира 9 зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на етапі оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити відповідачів та всіх інших осіб, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, без надання їм іншого житлового приміщення та зняти їх з реєстраційного обліку.

У квітні 2014 року ОСОБА_2, діючи в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, заявила позов та просила суд визнати недійсним іпотечний договір від 25 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Державний Ощадний банк України», таким чином захистивши право її доньки на користування спірною квартирою.

Ухвалою суду від 28 квітня 2014 року позови об'єднані в одне провадження (т.2, а.с.89).

Представник банку, посилаючись на умови укладеного із ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит та умови укладеного із ОСОБА_6 іпотечного договору, просив суд вимоги банку задовольнити. Зазначали, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки і забезпечує виконання ОСОБА_1 зобов'язань по кредитному договору.

Представник зазначив, що на момент укладення іпотечного договору малолітня ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживала і не була зареєстрована, що підтверджувалось відповідними документами. На їх думку, права дитини на користування спірною квартирою не були порушені, тому у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги банку не визнала, зустрічні вимоги ОСОБА_2 підтримала. Суду пояснила, що іпотечний кредит із банком уклала 25 грудня 2007 року на прохання свого чоловіка ОСОБА_6, який фактично і отримав від банку 300 000 грн. позики. Не погодилась із розрахунком заборгованості, наданим банком, та стверджувала, що її малолітня онука ОСОБА_4 на день укладення іпотечного договору проживала та була зареєстрована у спірній квартирі.

ОСОБА_2 заперечувала проти позову банку та підтримувала свій зустрічний позов, пояснюючи, що її донька ОСОБА_4, яка народилася 8 грудня 2006 року, від народження проживає у спірній квартирі і зареєстрована у ній із квітня 2007 року, що підтверджується довідкою УДМС, а також довідкою КГЖЕП «Центральне», яка надавалася їй у квітні 2007 року для Управління праці та соціального захисту населення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Треті особи - Управління державної міграційної служби та виконком Автозаводської районної ради, як орган опіки та піклування, своїх представників в судове засідання не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О.Е., залучений до участі у справі як третя особа ухвалою суду від 28 квітня 2014 року, пояснив, що посвідчуючи іпотечний договір, він перевірив, чи мають право користування спірною квартирою діти. Згідно довідки КГЖЕП «Центральне» та заяви іпотекодавця ОСОБА_6 діти у квартирі не були зареєстровані та не проживали.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

25 грудня 2007 року ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України», та позичальник ОСОБА_1 уклали договір про іпотечний кредит № 6391, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит в сумі 300 000 грн., сплативши 15,5 відсотків річних. Термін остаточного погашення кредиту - не пізніше 24 грудня 2017 року.

25 грудня 2007 року ОСОБА_6, як майновий поручитель, передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_1 Заставлена квартира складається з чотирьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 85,0 кв.м.

Приватному нотаріусу Прокопу О.Е., який посвідчував іпотечний договір, була надана довідка КГЖЕП «Центральне» № 3072 від 21 грудня 2007 року (т.2, а.с. 110), згідно якої у спірній квартирі була зареєстрована доросла донька іпотекодавця ОСОБА_2. Окрім того, ОСОБА_6 своєю заявою від 25 грудня 2007 року засвідчив, що неповнолітні (малолітні) діти в квартирі не проживають, права користування цією квартирою у таких осіб немає (т.2, а.с. 111).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. В даний час спірна квартира належить: ОСОБА_1 - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину; дочці померлого ОСОБА_2 - 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину; сину померлого ОСОБА_3 - 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину (т.1, а.с. 38).

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань по договору про іпотечний кредит виникла заборгованість в розмірі 317 381,98 грн., втрат від інфляції у розмірі 38 190,23 грн., трьох процентів річних у розмірі 6 598,87 грн., штраф за іпотечним договором від 25.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, у розмірі 31738,20 грн., а всього - 393 909,28 грн.

Перевіряючи аргументи банку про відсутність у момент укладення іпотечного договору у неповнолітніх осіб прав на спірну квартиру та пояснення ОСОБА_2 про зворотнє, суд витребував за клопотанням сторін від ТОВ «Житлорембудсервіс» (КГЖЕП «Центральне», яке раніше видавало довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб у спірній квартирі для укладення договору іпотеки, ліквідовано) відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані у спірній квартирі (т.1, а.с.152, та т.2, а.с.90) на момент укладення іпотечного договору. Суд отримав суперечливі дані: так, згідно копії поквартирної картки форми «Б» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована у спірній квартирі з 08 липня 2010 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 177 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Стаття 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Підлягають до часткового задоволення позовні вимоги банку. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № 6391 від 26.12.2007 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10016/0200 філії - Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 317 381,98 грн., втрат від інфляції у розмірі 38 190,23 грн., трьох процентів річних у розмірі 6 598.87 грн., штраф за іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, у розмірі 31738,20 грн., а всього - 393 909,28 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, а саме на нерухоме майно: квартира 9 зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на етапі оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині позову про виселення мешканців спірної квартири слід відмовити, оскільки банком не дотримано досудовий порядок врегулювання спору, а саме обов'язкову процедуру письмового попередження про звільнення відповідачів із займаного житлового приміщення протягом одного місяця, а тому суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх виселення та зняття з реєстраційного обліку, а також визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

З мотивів наведених вище не підлягають задоволенню вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки.

Судові витрати, понесені сторонами, підлягають розподілу у відповідності до статті 88 ЦПК України, згідно до часток співвласників в спірній квартирі.

Необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн.

Необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

Необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 215-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 із зазначеної квартири без надання їм іншого житла із зняттям з реєстраційного обліку за цією адресою - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № 6391 від 26.12.2007 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10016/0200 філії - Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 317 381,98 грн., втрат від інфляції у розмірі 38 190,23 грн., трьох процентів річних у розмірі 6 598.87 грн.. штраф за іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, у розмірі 31738,20 грн., а всього - 393 909,28 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 6645, а саме на нерухоме майно: квартира 9 зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на етапі оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про визнання іпотечного договору недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» понесені судові витрати в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: