У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності з виплатою грошової компенсації; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення права власності з виплатою грошової компенсації, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1. Співвласником даної квартири є ОСОБА_6, якій належить 1/4 частка квартири. На даний час у вказаній квартирі проживає повнолітній син відповідачки - ОСОБА_5, з яким у родини позивача склалися неприязні стосунки, що перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своїм правом власності на дану квартиру. Вказуючи на відсутність технічної можливості поділу даної квартири та на те, що частка відповідачки у праві власності на квартиру є незначною, окрім того, остання забезпечена житлом та фактично мешкає у м. Пирятині Полтавської області, позивач просив припинити право власності ОСОБА_6 на 1/4 частку квартири за вказаною адресою, з виплатою їй компенсації вартості 1/4 частки у спільному майні у розмірі 64000 грн. та визнати за ним право власності на 1/4 частку зазначеної квартири.

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. Вказуючи про неможливість вільного користування майном, просила визначити порядок користування спірною квартирою.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчка Полтавської області від 30 квітня 2014 року за клопотанням представника позивача в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України, замінено первісного відповідача ОСОБА_6 належним відповідачем - ОСОБА_5, який став власником 1/4 частки спірної квартири.

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником 1/4 частки спірної квартири в якій на даний час проживає, іншого житла - не має. Враховуючи вказане, просив визначити порядок користування спірною квартирою, а саме: виділити йому у користування кімнату (8), площею 11, 5 кв.м. та лоджію, площею 1,5 кв.м; ОСОБА_4 - виділити кімнату (3), площею 17, 5 кв.м, кімнату (5), площею 9, 5 кв.м та балкон, площею 0,9 кв.м., кухню (2), площею 10, 6 кв.м, коридор (1), площею 11,1 кв.м, вбиральню (7), площею 1,1 кв.м, ванну кімнату (6), площею 2, 6 кв.м - залишити у спільному користуванні його та ОСОБА_4

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 вересня 2014 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування частини квартири від 28 березня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 413.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/4 частини зазначеної квартири в сумі 64000 грн., які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду (квитанція № 3410031 від 15 січня 2014 року на суму 64000 грн.).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 640 грн. сплаченого судового збору та 504 грн. сплачені за проведення експертного дослідження.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визначено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: ОСОБА_5 виділено кімнату на плані технічного паспорта № 5, площею 9,5 кв. м, вбудовану шафу, площею 0,6 кв. м.

ОСОБА_4 виділено кімнату на плані технічного паспорта № 3, площею 17,5 кв. м, балкон, площею 0,9 кв. м, кімнату на плані технічного паспорту № 8, площею 11,5 кв. м та лоджію, площею 1,5 кв. м.

У спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено кухню на плані технічного паспорта № 2, площею 10,6 кв. м, коридор на плані технічного паспорта № 1, площею 11,1 кв. м, вбиральню на плані технічного паспорта № 7, площею 1,1 кв. м., ванну кімнату на плані технічного паспорта № 6, площею 2,6 кв. м, що відповідає варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 51-14 від 04 червня 2014 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 та часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Так, суд апеляційної інстанції вірно встановив, що присудження грошової компенсації на користь ОСОБА_5 та припинення права власності на його частку позбавить останнього права власності на житло та завдасть істотної шкоди його інтересам, з огляду на те, що іншого житла він ні у власності, ні у користуванні не має.

Задовольняючи зустрічний позов про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд апеляційної інстанції вірно виходив з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 51-14 від 04 червня 2014 року, в якому експертом запропоновано найбільш доцільний другий варіант встановлення порядку користування приміщеннями між співвласниками у співвідношенні 3/4 частини та 1/4 частини та відповідно до існуючого між сторонами порядку користування спірною квартирою.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова