Справа № 183/5468/15
№ 2/183/3043/15
19 листопада 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
секретаря Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,
26 серпня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.
22 жовтня 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з уточненим позовом.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилалися на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
04.08.2015 року вони звернулися до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 3547 від 25 серпня 2015 року, яким їм відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в звязку з тим, що військове містечко, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в звязку з чим, житлові приміщення які розташовані в ньому, не підлягають приватизації.
Дії відповідача вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 просила суд:
-визнати їх, ОСОБА_1, ОСОБА_2 право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
-визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3547 від 25 серпня 2015 року року, яким відмовлено у передачі в приватну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
-зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, передати в приватну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2 квартиру, яку вони займають на підставі ордеру № 311 від 03.11.1986 року на території відкритого містечка за адресою: АДРЕСА_2, з оформленням свідоцтва на право власності згідно нормативно-правових актів, Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року;
-зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.
В судове засідання представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділ м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Дослідивши надані позивачами докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно ордеру № 311 від 03.11.1986 року, виданого Дніпропетровською Квартирно-експлуатаційною частиною району, ОСОБА_2П та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордеру.
Згідно довідки про склад сімї, виданої 03.08.2015 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2.
Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінніКвартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.
У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.
Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду.
У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Судом встановлено, що 04.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 3547 від 25 серпня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири.
Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що житловий фонд військових містечок селищ Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано, згідно листа квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року, військове містечко, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в звязку з чим, житлові приміщення не підлягають приватизації.
Суд приходить до висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська підлягає скасуванню, з наступного.
Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.
Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.
Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за № 2482-Х11.
Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.
Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС».
Згідно Положенню, затвердженому Наказом Міністра оборони України №215 від 21.04.2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03.07.2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.
03.09.2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_3 був затверджений останній чинний ( він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.
На підтвердження того, що смт. Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.
Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.
Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття «закрите військову містечко», в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.
Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.
Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.
Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління №2 про склад сімї,
Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.
Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.
У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.
Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірної житлового приміщення.
Оскільки судом встановлене право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, відповідачем оспорюються зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, яким позивачам відмовлено у передачі в приватну власність, в звязку з тим, що зазначене рішення суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права позивачів на отримання житла у власність.
Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.
Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.
Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у
гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.
Суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог в частині покладення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська зобовязання прийняти рішення про передачу квартири в приватну власність, передати квартиру в приватну власність, та оформити свідоцтво про право власності на нерухоме майно належить відмовити.
Так, суд не має повноважень щодо покладення на орган приватизації зобовязання прийняти рішення про передачу житла у власність, передати зазначену квартиру у власність та оформити свідоцтво про право власності, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.
Оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивачів про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивачів, за результатами розгляду рішення щодо передачі позивачам у власність спірного житла або відмови у передачі не прийняте, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити, оскільки вони заявлені передчасно, та не в спосіб, передбачений для захисту прав та інтересів
В той же час, судом встановлено, що тривалий час, з 04.08.2015 року відповідачем не прийняте рішення за заявою позивача щодо передачі житла у власність, в порушення місячного строку для прийняття рішення, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідачем не вчинені дії, щодо передачі у власність позивачам спірного житлового приміщення.
Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації спірної квартири, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року підлягають задоволенню.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних сил України, Законом України, «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитків у власність громадян, затверджене Наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, ст. ст. 10,11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати право ОСОБА_1, ОСОБА_2 на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
Визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3547 від 25 серпня 2015 року року, яким відмовлено у передачі в приватну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
Зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.І. Городецький