АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6093/15 Справа № 199/7413/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 17 жовтня 2013 року, яка виникла станом на 26 червня 2014 року та складається з наступного: 31 795,25 грн. - заборгованість за кредитом, 25065,38 грн. - штраф, а всього 56 860 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят) грн. 63 коп.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 568 (п'ятсот шістдесят вісім) грн. 63 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк».

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 31 795,25 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Проте, в порушення умов генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення заборгованості, внаслідок чого за ним станом на 26 червня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 56862,85 грн., яка складається з наступного: 31795,25 грн. - заборгованість по генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості, 2,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25065,38 грн. - залишок за несплаченим штрафом, що підтверджується розрахунком заборгованості та умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку,що ОСОБА_2 порушені умови генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 17 жовтня 2013 року, яка виникла станом на 26 червня 2014 року та складається з наступного: 31 795,25 грн. - заборгованість за кредитом, 25065,38 грн. - штраф, а всього 56 860 грн. 63 коп.

Щодо заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2,22 грн., суд першої інстанції правомірно відмовив, оскільки нарахування та стягнення процентів за умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості не передбачено.

Доводи в апеляційній скарзі апелянта на те,що по кредитному договору від 2006 року закінчився строк позовної давності для звернення з позовом до суду і генеральна угода від 17.10.2013 року не може розглядатись як окремий правочин, колегія суддів вважає помилковим, оскільки генеральна угода укладена між сторонами у 2013 році і є реструктуризацією заборгованості за кредитним договором укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, між сторонами погоджено суму заборгованості та порядок її сплати, угода підписана відповідачем.

Щодо доводів в апеляційній скарзі відповідача,про те що йому не надавались кошти у розмірі 31795,25 грн., колегія суддів вважає також необґрунтованими,оскільки згідно виписки банку з карткового рахунку ОСОБА_2 17.10.2013 року йому був встановлений кредитний ліміт у вищевказаній сумі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича