АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/1212/15 Головуючий 1-ї інстанції - Майстренко О.М.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності посвідченого державним нотаріусом 3-ї ХДНК від 21.11.2002 року за р.№ 2-1320 їй належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Інші ? частини квартири зареєстровані за її відчимом ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та її братом ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня 2002 року вона постійно мешкає, а з 26 листопада 2003 року ще й зареєстрована за вказаною адресою. Посилаючись на те, що більше 10 років вона мешкає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м. в порядку набувальної давності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.

Не погодившись із вказаним рішенням Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на не з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого центром приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради 17.12.1999 року р. НОМЕР_1 (а.с. 11). Вказані особи були відчимом та братом ОСОБА_1 відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача- ОСОБА_4 (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складалася з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 набули батько померлого ОСОБА_3, який на час смерті спадкодавця постійно проживав з ним і тому фактично прийняв спадщину, та ОСОБА_1, яка звернулася до нотаріальної контори й отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири за законом (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 3). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини спірної квартири. У зв'язку із цим була заведена спадкова справа № 617/2002, із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_1 (а.с.100).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався ч.1 ст. 344 ЦК України та виходив з того, що згідно довідки ЖЄУ-115 позивачка по справі з 26.11.2003 року зареєстрована та мешкає в спірній квартирі, сплачує за комунальній послуги, добросовісно володіє майном більше десяти років.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частина перша статті 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до пункту дев'ятого Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 та її пояснень наданих в суді першої та апеляційної інстанції під час користування квартирою АДРЕСА_1 позивач знала, що ? частини квартири фактично за життя належали ОСОБА_3 Вона не є його спадкоємицею, як за законом, так і за заповітом, і тому в неї немає підстав для набуття права власності на зазначену частину квартири.

Таким чином, у володінні ОСОБА_1 ? частинами квартири була відсутня така обов'язкова умова для набуття права власності на неї за набувальною давністю як добросовісність.

У зв'язку із цим у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на ? квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, а у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 344 ЦК України, ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1, ч.2 ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, п.9 Постанови Пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -