Провадження № 2/361/343/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Пухної О.М.,

при секретарі: Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 31 жовтня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. У період шлюбу за спільні кошти було придбано наступне майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 560 000 грн.; автомобіль «Skoda Octavіа А5 Еlеgаnсе 1,8TSI/118кW» вартістю 199 130 грн.; кухонні меблі вартістю 15 000 грн.; духовка «Indesit» вартістю 3 999 грн.; витяжка «Руrаmіdа КК-60 вартістю 1 499 грн.; поверхня «Gorenja ІТ 612 АSС» вартістю 3 999 грн.; холодильник «Воsch КGV36VW21R» вартістю 4 299 грн.; шафа-купе вартістю 5 424 грн.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та кухонні меблі, придбані за договором № 32 від 17 березня 2013 року, холодильник «Bosch КGV36VW21R», духовку «Indesit», витяжку «Pyramida», варочну поверхню «Gorenjе», шафу - купе, а за ОСОБА_2 визнати право власності на автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegence 1.8 TSI/118kW».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2014 року залишено без змін.

Проте 29 жовтня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу, якою рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 05 грудня 2014 року справу прийнято до провадження судді Пухної О.М.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали. Додатково позивач пояснила, що під час шлюбу подружжям придбана спірна квартира й сторони разом її облаштовували, купували необхідні меблі та технічні пристрої. Крім того, пояснила, що 05 березня 2013 року вони придбали машину, свідоцтво про реєстрацію якої було видане на ім'я ОСОБА_2, але у вказаному свідоцтві позивач була вписана, як така, що мала право керування транспортним засобом. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 разом з дочкою виїхала з квартири АДРЕСА_1 та переїхала до батьків. Проте у зв'язку з напруженням у відносинах була змушена виїхати з батьківського дому. З наведених підстав, а також враховуючи те, що кошти, за які придбавалося спірне майно, були спільними, ОСОБА_1 просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 проти заявлених вимог заперечували. В обґрунтування своєї позиції посилалися на те, що спірну квартиру АДРЕСА_1 було придбано за кошти, отримані від продажу належного відповідачу на праві власності нерухомого майна, а саме часток квартир, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, котрі належати ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 1999 року та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 13 березня 2001 року. Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 саме ОСОБА_2 виступає покупцем даного нерухомого майна та те, що після придбання квартири він зареєструвався в ній. Щодо придбання автомобіля, відповідач та його представник ОСОБА_5 зазначали, що він був придбаний на залишок коштів від реалізації наведених вище належних відповідачу часток квартир у м. Києві. Таким чином, враховуючи те, що спірне майно придбавалося за особисті кошти відповідача, а так воно не є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Крім того, зазначали, що меблі та кухонна техніка також придбавалися за особисті кошти позивача і розрахунок проводився з його особистого банківського рахунку.

Заслухавши думку учасників процесів та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві вчинено актовий запис № 1169 (а.с. 11).

Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-13).

В період шлюбу сторін було придбано наступне майно:

- трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 560 000 грн., на підставі нотаріально посвідченого 14 березня 2013 року договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 14-15);

- автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegance 1,8TSI/118kW» вартістю 199 130 грн., на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2013 року, укладеного між ДП «Автотрейдінг-Центр» та ОСОБА_2 (а.с. 21-26);

- кухонні меблі вартістю 15 000 грн. на підставі договору про продаж меблів № 32 від 17 березня 2013 року (а.с. 17-18);

- духовка «Indesit» вартістю 3999 грн., витяжка «Pyramida KR-60 вартістю 1499 грн., поверхня «Gorenje IT 612 ASC» вартістю 3999 грн., холодильник «Bosch KGV36VW21R» вартістю 4299 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 17 березня 2013 року (а.с. 19);

- шафа-купе вартістю 5424 грн., що підтверджується копією замовлення № ДР 1357 від 06 квітня 2013 року (а.с. 20).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що до шлюбу ОСОБА_2 на праві власності належала 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2, та 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3, які були відчужені відповідачем 01 березня 2013 року за договорами купівлі-продажу, з яких вбачається, що продаж 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 вчинено за 261 850 грн., а продаж квартири АДРЕСА_3, вчинено за 1 438 740 грн. Наведені обставини підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 1999 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2001 року, копіями договорів купівлі-продажу квартири від 01 березня 2013 року (а.с. 48-52).

З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2014 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, вартістю 560 000,00 грн. (а.с. 14-15).

14 березня 2013 року, відповідач вносить другий (основний) платіж за договором купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia A5 Elegance 1,8TSI/118kW» в розмірі 194 145,00 грн. (а.с. 21-24).

Крім того 17 березня 2013 року ОСОБА_2 придбано холодильник «Bosch KGV36VW21R», духовку «Indesit», витяжку «Pyramida KR-60», поверхню «Gorenje IT 612 ASC», загальною вартістю 11 050 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 17 березня 2013 року (а.с. 19), а також кухонні меблі, вартістю 15 000 грн. А 06 квітня 2013 року останній уклав договір з придбання шафи-купе вартістю 5 424,00 грн. (а.с. 20).

У ст. 65 СК України закріплено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З копії наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. вбачається, позивач надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на купівлю квартири АДРЕСА_1 за ціною та на умовах на його розсуд. У цій заяві зазначено, що купівля вищевказаної квартири здійснюється її чоловіком в інтересах сім'ї та їй роз'яснено, що вказане майно є їхньою спільною сумісною власністю (а. с. 16).

Тобто, відповідно до вимог ст. 65 СК України позивач дала згоду на придбання спірного нерухомого майна в інтересах сім'ї і набуте майно - спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що судом встановлено, що придбані відповідачем кухонні меблі, духовка «Indesit», витяжка «Руrаmіdа КК-60, поверхня «Gorenja ІТ 612 АSС», холодильник «Воsch КGV36VW21R», шафа-купе були придбані у період шлюбу та призначені для облаштування спільної квартири, суд дійшов висновку про те, що дане майно, а також автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки купувалися в інтересах сім'ї.

За правилами ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за певних обставин.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ст. 71 СК України).

При проведенні поділу майна подружжя суд вважає за необхідне автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegence 1.8 TSI/118kW» вартістю 199 130 грн. виділити відповідачу, оскільки він постійно користується ним. Інші предмети домашнього вжитку, які є предметом спору, виділити позивачці, зважаючи на те, що з нею залишилася проживати спільна дитина сторін.

Зважаючи на все вищевикладена та беручи до уваги положення статті 338 ЦПК України, згідно з якою висновки й мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,00 кв.м., житловою площею 46,80 кв.м. та виділити на праві власності кухонні меблі, придбані за договором № 32 від 17 березня 2013 року вартістю 15 000 грн., духовку «Indesit» вартістю 3 999 грн., витяжка «Pyramida» вартістю 1499 грн., варочна поверхня «Gorenjе» вартістю 3 999 грн., холодильник «Bosch КGV36VW21R» вартістю 4 299 грн., шафу - купе вартістю 5 424 грн.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,00 кв.м.,житловою площею 46,80 кв.м. та виділити на праві власності автомобіль «Skoda Octavia A5 Elegence 1.8 TSI/118kW» вартістю 199 130 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 114 грн. 74 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна