Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1177/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року у справі за позовом виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року виконавчий комітет Бердянської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4

Уточнивши позовні вимоги зазначали, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05 грудня 2011 року стягнуто з виконкому Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 559999 грн. 99 коп. матеріальної шкоди та судові витрати. Підставою такого стягнення послугувало рішення Бердянського міськрайонного суду від 13 травня 2009 року, яким визнано незаконним та скасовано п.7.9 рішення виконкому Бердянської міської ради від 21.07.2008 року №346 щодо оформлення права власності за ОСОБА_6 на 22/25 частки комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 та визнано недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.07.2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_6; скасувано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 22/25 частки вказаного комплексу будівель та споруд з поновленням права власності на цю частку за ОСОБА_5

На виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 05 грудня 2011 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради ОСОБА_5 сплачено 38402,07 грн.

Посилаючись на те, що актом службового розслідування встановлено винність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на момент прийняття виконавчим комітетом рішення №346 від 21.07.2008 року обіймали посади міського голови та директора Бердянського Комунального підприємства з технічної інветарізації (далі - КПТІ) відповідно, просили на підставі п.9 Перехідних та прикінцевих положень Бюджетного Кодексу України стягнути солідарно в порядку регресу шкоду у розмірі 38402,07 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, виконавчий комітет Бердянської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Доводи скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не застосував спеціальну норму матеріального права, а саме п.9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення сторін апеляційного провадження, що з'явились, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог через відсутність допустимих доказів винності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які б давали підстави для покладання на них відповідальності з відшкодування в регресному порядку збитків завданих виконавчому комітету Бердянської міської ради.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що п. 7.9 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №346 від 21 липня 2008 року оформлено право власності за ОСОБА_6 на 22/25 частини комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1, що складається з основної будівлі „А", двох ганків до „А", балкону до „А" (а.с.10). 22.07.2008 року виконком Бердянської міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_6, а Бердянське КПТІ здійснило державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 22/25 частки вказаного комплексу будівель та споруд.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2009 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 жовтня 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 25 березня 2010 року, визнаний незаконним та скасований п. 7.9 рішення виконкому Бердянської міської ради від 21 липня 2008 року №346 щодо оформлення права власності за ОСОБА_6 на 22/25 частки комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2008 року, видане на ім'я ОСОБА_6; скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 22/25 частки вказаного комплексу будівель та споруд з поновленням права власності на цю частку за ОСОБА_5.(а.с.124-129).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалами апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2012 року та 29 квітня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про стягнення матеріальної шкоди. Стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 559999 грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 1820 грн., а всього 561819 грн. 99 коп (а.с.6-8, 48-49).

На виконання вказаного судового рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 сплачено 38402 грн. 07. коп.

Виконавчий комітет Бердянської міської ради, як підставу для притягнення відповідачів до цивільної відповідальності, посилався на результати службового розслідування та перебування ОСОБА_3 на посаді міського голови, а ОСОБА_4 на посаді директора КПТІ на час прийняття незаконного рішення виконкомом Бердянської міської ради №346 від 21 липня 2008 року.

Частинами 1, 4 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Підпунктом 10 пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України передбачено, що у разі встановлення в діях посадової, службової особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування) складу злочину за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили, органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) в установленому законодавством порядку реалізовують право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи щодо відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законодавством.

Органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину.

За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи прокуратури за поданням відповідних матеріалів органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред'явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків.

Вказані приписи Бюджетного Кодексу України регламентують повноваження органу державної влади реалізувати право зворотної вимоги (регресу) до посадової, службової особи щодо відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам) вразі встановлення в діях такої особи складу злочину за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а в разі не встановлення судом в діях такої особи складу злочину - на підставі службового розслідування.

Отже, обов'язковою передумовою реалізації права на регресний позов за приписами Бюджетного Кодексу України є перевірка в порядку кримінального провадження дій посадових осіб на наявність складу злочину.

Матеріали справи не містять доказів звернення виконавчого комітету Бердянської міської ради до правоохоронних органів про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Проте зміст акта службового розслідування, який позивач вважає достатньою підставою для стягнення завданої шкоди в порядку регресу, має в собі посилання на злочинну змову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спрямовану на позбавлення ОСОБА_5 власності (а.с.18-20).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Акт службового розслідування, за відсутності перевірки судом в порядку кримінального провадження дій відповідачів на наявність в них складу злочину, не є в розумінні приписів пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України підставою для реалізації права на позов в порядку регресу.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає нормам матеріального права та набутим по справі доказам, які судом правильно оцінені. Доводи апеляційної скарги є неприйнятними, оскільки зводяться до помилкового тлумачення приписів Бюджетного Кодексу України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.