Справа № 487/3131/15-ц
Провадження № 2/487/1636/15
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого сина, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, не цікавиться його здоров'ям та фізичним розвитком, не виявляють турботи та уваги, матеріально не забезпечують, після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею на знаходяться на повному її утриманні, відповідач аліменти не сплачує та не надає іншу матеріальну допомогу, відповідач веде антисоціальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності, має декілька судимостей, є схильним та залежним до азартних ігор, дитина не знає відповідача як свого батька та не має до нього родинних почуттів.

В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили викладені обставини, просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва позовні вимоги підтримав, вважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, вважав за необхідне, враховуючи інтереси дитини позбавити відповідача батьківських прав.

Заслухавши позивача та її представника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснив у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 18.07.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. 10.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Протягом останніх трьох років, відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини.

Так, після розірвання шлюбу дитини залишилась проживати разом з позивачкою та з того часу знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не цікавиться станом здоров'я та фізичним розвитком дитини, не виявляє турботи та уваги, не відвідує навчальний заклад, де навчається дитина, матеріально не забезпечує, станом на 01.09.2015 року має заборгованість по аліментам у розмірі 32500 грн., згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ.

Такі дії відповідача свідчать, про байдуже ставлення до виховання дитини.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні також свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Крім того, згідно довідки №22/2574 від 12.08.2015 року Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_2 неодноразово судимий, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості. Так, ОСОБА_2 засуджений: 22.08.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 191 ч.1 КК України, 09.09.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 190 ч.1 КК України, 16.08.2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 190 ч.2 КК України та 08.01.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.1 КК України.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 №2171/02.02.01-22/22/14/15 від 08.10.2015 року, вважають, враховуючи інтереси дитини, доцільним позбавити його батьківських прав, оскільки дитина не прагне до спілкування з батьком, має на нього образу та підтримує матір у позбавленні батька батьківських прав.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органом надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків та дитини».

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, суд при вирішенні будь яких питань щодо дітей повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням їх інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав та необхідність їх задоволення, виходячи саме з інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в судовий збір 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з моменту його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, встановлений ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина