АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1782/14-ц Номер провадження 22-ц/786/947/15Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року та на додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні приватним будинком шляхом виселення та за позовом третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про повернення безпідставно отриманого майна (коштів),-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні приватним будинком шляхом виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що їй належить на праві власності 1/2 ч. житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, який є спадщиною, яку вона отримала після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Вони з чоловіком переїхали проживали до іншого населеного пункту, в спірному будинку проживати не могли, тому вирішили запросити когось із місцевих жителів доглядати за будинком. Сім'я ОСОБА_7 виявили бажання доглядати за будинком і проживати в ньому, на що вони погодились, а також домовились і про те, що вони за проживання не будуть платити, а сплачуватимуть тільки комунальні послуги. Спочатку вони проживали всі разом в будинку, а зараз там проживають тільки відповідачі: ОСОБА_5 з синами, а ОСОБА_4 з ними не проживає. Коли помер її чоловік, в неї погіршилося здоров'я, будинок потрібно утримувати і вона вирішила його продати, про що повідомила ОСОБА_4, щоб вони виселялись, на що ті відмовились. Будь-яких договірних відносин ні вона, ні її чоловік з відповідачами не мали, останні там не зареєстровані, будь-яких правових підстав там перебувати не мають. Просила суд усунути перешкоди у здійсненні її права розпорядження своєю власністю: 1/2 ч. зазначеного житлового будинку та виселити з нього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та стягнути з ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір.

25.09.2014 р. ОСОБА_4 заявив самостійні вимоги щодо предмета спору, як третя особа, пред'явивши позов до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманого (майна) (а.с. 32-33).

03.02.2015 р. ОСОБА_4 подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_2, як спадкоємиці померлого ОСОБА_8, на свою користь безпідставно отримані 15 954 грн., що еквівалентно 1 000 доларам США, які отримав від нього покійний чоловік ОСОБА_2 у рахунок майбутнього продажу будинку, та 43 487,20 грн. витрачених на поліпшення будинку, а також понесені судові витрати (а.с. 126-127).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні приватним будинком шляхом виселення задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною їй ? ч. житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового будинку розташованого АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманого майна (коштів) - відмовлено (а.с.148).

Не погодившись з судовими рішеннями, їх в апеляційному порядку оскаржив третя особа ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, виключити з мотивувальної частини рішення встановлення судом факту існування між сторонами відносин договору найму, постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1997 року з дозволу власника ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., спадкоємцем якого є ОСОБА_2, яка прийняла в установленому законом порядку спадщину, проживають в 1/2 ч. житлового будинку розташованого АДРЕСА_1

Ці обставини визнані сторонами і відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що ОСОБА_2 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2014 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить на праві власності 1/2 ч. житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно акту від 04.09.2014 р. депутата Кам'янопотоківської сільської ради ОСОБА_9, в АДРЕСА_1 в 1/2 ч. житлового будинку з 1997 року проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 34).

Відповідно до довідки Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району №607 від 04 вересня 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживають на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с. 48).

21.08.2014 р. ОСОБА_2 направила відповідачам заяву-попередження про виселення, яка ними залишена без реагування (а.с. 47).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що відповідачі своїми діями порушують законні права позивача в частині вільного володіння, розпорядження та користування своїм майном, проживають в житловому будинку без будь-яких правових підстав, жодних договорів на їх проживання сторони не укладали.

Відмовляючи у задовленні позову ОСОБА_4, місцевий суд виходив з того, що останній у спірному житловому будинку не проживає і позовні вимоги до нього не пред»являлися, його твердження про те, що ОСОБА_2 у випадку повернення їй будинку безпідставно отримає кошти, витрачені ним на поліпшення будинку, не грунтуються на законі, посилання на вимоги ст. 1212 ЦК України є безпідставними, ні позивач ОСОБА_2Ф, ні її чоловік не надавали згоди ОСОБА_4 на проведення робіт по поліпшенню будинку і він у них дозволу на це не питав, доказів на підтвердження цих обставин суду не надав, тому він не має права на відшкодування їх вартості.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Проте, колегія суддів, звертає увагу на те, що мотивувальна частина судового рішення містить протиріччя, а саме місцевий суд прийшовши до висновку про те, що відповідачі проживають в житловому будинку без будь-яких правових підстав, жодних договорів на їх проживання сторони не укладали, в абзацах 8-у та 20-у мотивувальної частини вказав, що «правовідносини між сторонами мають договірний характер щодо користування майном, тому суд застосовує до них правові норми, що регулюють найм (оренду) майна», «договір найму (оренди) в передбаченій законом формі сторони не укладали, але це не означає, що він не є укладеним».

Ні позивач ОСОБА_2, ні третя особа ОСОБА_4, пред»являючи відповідні позови, не посилалися на правовідносини оренди житла, тому вбачається, що місцевий суд вийшов за межі підстав спору та безпідставно послався на те, що правовідносини між сторонами мають договірний характер щодо користування майном.

Однак, дана обставина не впливає на законність та обгрунтованість судового рішення, оскільки ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, місцевий суд керувався ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК України.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Враховуючи вказану норму процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що із мотивувальної частини судового рішення слід виключити абзаци 8-й та 20-й.

Доводи третьої особи ОСОБА_4 про те, що відповідачі вселилися у спірний будинок в якості покупців, а не квартирантів, що у присутності свідків вони передали ОСОБА_8 1 000 доларів США як ? частину оплати ціни будинку, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустими доказами. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також не заслуговують на увагу доводи третьої особи ОСОБА_4 про те, що допитані у суді першої інстанції свідки підтвердили, що він за свій кошт та за їх допомогою здійснюваів необхідні ремонтні роботи по відновленню зруйнованого даху спірного будинку, системи опалення, зводив паркан, зроби замощення двору, замінив електричну проводку тощо, оскільки відсутні докази того, що власник житлового будинку уповноважив третю особу на здійснення ремонтних робіт, третя особа не навів правових підстав та не надав належних та допустимих доказів для стягнення цих витрат, а саме чи на підставі делікту, чи зобов»язального права виникли спірні правовідносини між сторонами, вбачається, що якщо він і поніс витрати на ремонт житлового будинку, то на свій розсуд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року та на додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2015 року залишити без змін, виключивши із мотивувальної частини рішення суду від 05 лютого 2015 року абзаци 8-й та 20-й.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :