АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Винту Ю.М., Кулянди М.І.

секретар: Давня Я.А.

за участю: представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Буздуга Н.І., представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.02.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії 306/08-К21.

В позовній заяві вказує, що у відповідності до п.п. 2.1, 3.2 кредитного договору позивач відкрив позичальнику ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 789000,00 грн. з терміном повернення кредитних коштів до 26.02.2023 року та з оплатою відсотків по ставці 18 відсотків річних. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, видача кредитних коштів у рамках відновлювальної кредитної лінії проводиться на підставі письмових заяв Позичальника - ОСОБА_4, за погодженням з Банком.

Видача кредитних ресурсів проводилась згідно заяв на видачу готівки, а всього було видано позичальнику кошти на суму 650105,60 грн.

№22-ц/794/1364/15. Головуючий у І інстанції Оленчук І.В.

Категорія 19/27 Доповідач Перепелюк Л.М.

В позові також вказує, на те, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника - ОСОБА_4 за кредитним договором від 27.02.2008 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір поруки №306/08-К21, згідно якого відповідач є поручителем по зобов'язаннях позичальника.

Позивач також вказує, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши позичальнику кошти в розмірі та на умовах кредитного договору. В свою чергу, позичальник скористався кредитними коштами, однак свої зобов'язання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує.

З огляду на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору станом на 17.04.2014 року загальна заборгованість згідно договору становить 1621825,47 грн.

Посилався на те, що відповідно до п. 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором у зазначені у договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його банком про невиконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань сплатити грошову суму, яку вимагає банк.

Вказував, що 28.08.2014 року банк звернувся до відповідача з листом - вимогою №306/08 про усунення порушення умов кредитного договору та виконання порушених зобов'язань перед банком, а саме: погасити заборгованість за кредитом та відсотками, сплатити пеню та штрафні санкції у строк до 15.09.2014 року (копію листа-вимоги додано до позовної заяви).

Оскільки відповідач не виконав вимогу банку, зазначене свідчить про порушення ним викладених вище зобов'язань.

31.05.2015 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2, як поручителя, на його користь суму заборгованості за кредитним договором №306/08-К21 від 27.02.2008 року у розмірі 1954941,20 грн., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту-320768,43 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту-209535 грн; сума строкової заборгованості по процентах- 4445,83 грн; сума простроченої заборгованості по процентах - 194074,30 грн.; пеня за прострочення кредитними коштами - 1226 117,64 грн. та понесені по справі судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2015 року в позові відмовлено.

На дане рішення суду ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, є незаконним.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; - невідповідність висновків суду обставинам справи; - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21, що підтверджується договором про відкриття кредитної лінії .

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором від 27.02.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №306/08-К21, згідно якого відповідач є поручителем по зобов'язаннях позичальника.

Судом також встановлено, що в липні 2014 року позивач звертався до позичальника з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення мешканців з житлового будинку у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21 та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року по справі № 727/5978/14-ц позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року згадане рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці було змінено в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а в частині позовних вимог банку про виселення - скасовано і в позові в цій частині відмовлено.

В листопаді 2014 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернуловся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції помилково вважав, що порука ОСОБА_2 припинена.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи, встановленим судом, а тому рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову частково.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2014 року позивачем направлено вимогу до боржника ОСОБА_4, яку остання отримала 16.05.2014 року, згідно якої банк ставив вимогу про те, щоб протягом 30 днів з моменту отримання вимоги усунути порушення за кредитним договором № 36/08-К21 від 27.02.2008 року. Однак, вимога банку, залишена без задоволення(а.с.90).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором позивачем також направлено вимогу від 28.08.2014 року до поручителя ОСОБА_2 про погашення заборгованості перед банком, яку він отримав 01.09.2014 року (а.с.82), у якій банк вимагає погасити заборгованість перед банком станом на 28.08.2014 року на загальну суму 1652325,01 грн, яка складається з: заборгованість кредиту-530303,43 грн.; заборгованості по відсоткам - 189980,09 грн; пеня за прострочення кредитними коштами - 932041,49 грн. до 15 вересня 2014 року.

У зв'язку виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 4.1. договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, пред'явивши липні 2014 року позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк може бути обраховано з дати, визначеної банком у його вимозі до відповідача, тобто з 15.09.2014 року, можливе обрахування шестимісячного строку, у випадку відсутності скерування вимоги до поручителя, з дати, визначеної у вимозі від 06.05.2014 року до боржника ОСОБА_4, тобто 16.06.2014 року, але аж ніяк не датою 17.04.2014 року, як це помилково зробив суд 1-ї інстанції.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позов слід задовольнити частково, тобто в частині стягнення строкової заборгованості по кредиту у сумі -320768,43 грн.; простроченої заборгованості по кредиту в сумі-209535 грн; строкової заборгованості по відсотках в сумі - 4445,83 грн; простроченої заборгованості по відсотках в сумі - 194074,30 грн.

Разом з тим, згідно наданого позивачем суду апеляційної інстанції розрахунку пені за 1 рік до звернення із позовом до суду, розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нені становить 356651,84 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.258 УК України до вимог про стягнення пені застосовується строк позовної давності в один рік.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №306/08-К21 від 27.02.2008 року у розмірі 1085475,40грн., з яких: строкова заборгованість по кредиту у сумі -320768,43 грн.; прострочена заборгованість по кредиту в сумі-209535 грн; строкова заборгованість по відсотках в сумі- 4445,83 грн; прострочена заборгованість по відсотках в сумі - 194074,30 грн.; пеня за прострочення виплати по кредитному договору в сумі - 356651,84 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» понесені по справі судові витрати в сумі 5481 грн(сплачений судовий збір при подачі позовної заяви та апеляційної скарги).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: