Справа № 464/1241/11 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/4309/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Юзефович Ю.І.

та з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи - КЕВ м. Львова про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14.05.2015 року у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просить рішення скасувати, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вважає, що судом установлено, що відповідач безперервно не проживав у спірній квартирі з 20.10.2000 року, тобто понад шість місяців, у зв»язку з одруженням, тому втратив право користування спірним житловим приміщенням. Районний суд не взяв до уваги пояснення сусідів, акти КЕВ БУ № 4.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Право на житло є одним з найважливіших соціально-економічних прав громадян. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і рішення суду.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 та складається з двох житлових кімнат та кухні? з комунальними вигодами. Квартира отримана ОСОБА_5 як молодим спеціалістом на сім»ю (на нього, дружину ОСОБА_2, сина). За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 та його колишня дружина ОСОБА_2

Судом також установлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.05.2010 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03.03.2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втративши права на користування спірним житловим приміщенням та в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловими кімнатами, укладення окремого договору найму було відмовлено (а.с.70-74 т.1).

З даним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду 05.10.2011 року (а.с.49-50 т.1).

Відповідно до ст. 71 ЖК, на яку покликається позивач ОСОБА_2 як на підставу позовних вимог, наймач або члени його сім»ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.

Законодавство не містить переліку підстав, які вважаються поважними причинами відсутності за місцем проживання понад шість місяців, і за наявністю яких особа не може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання, визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.08.2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено, зобов»язано ОСОБА_2 усунути (не чинити) перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вирішено вселити ОСОБА_3 у вищезазначену квартиру (а.с.59-62 т.3).

В ході розгляду вищевказаного позову судом установлено, факт непроживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з поважних причин через неприязні відносини між колишнім подружжям, та категоричне заперечення щодо користування житлом відповідачем ОСОБА_2, яка чинить перешкоди йому у вселенні у квартиру.

З актів обстеження КЕВ БУ №4 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно не проживав у спірній квартирі (а.с.53-55 т.1). Проте акти не містять даних про причини відсутності його за місцем реєстрації.

Факт відсутності у ОСОБА_3 доступу до квартири ствердив свідок ОСОБА_7, який показав, що ОСОБА_2 систематично чинила перешкоди ОСОБА_3 у проживанні у спірній квартирі, замінила замок у вхідних дверях.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_3, іншого житла не має.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позову, районний суд вірно виходив з того, що між сторонами існує тривалий, стійкий конфлікт, що свідчить про вимушену відсутність відповідача ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1 , 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальнихсправ.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Н.П.Крайник

Н.Л.Шумська