Категорія 57 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.

при секретарі Сніжко О. А.

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА» Страхування», ОСОБА_4 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2015 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та збільшивши позовні вимоги (а.с.169, т.1), просила стягнути з відповідачів «Страхова компанія «АХА» Страхування» (надалі Відповідач 1), ОСОБА_4 (надалі Відповідач 2) на її користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 85 263 грн. 07 коп.( з урахуванням того, що 11 839 грн. 51 коп. були виплачені), яке складається з наступного: 34 882 грн. 24 коп. - розмір матеріального збитку, 58 995 грн. 14 коп. - вартість ремонтних робіт, 1 015 грн.20 коп. - оплата послуг експерта, 2 210 грн. - витрати по цивільно-правовому договору, а також стягнути 28 538 грн. 55 коп. пені за прострочення виплати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» майнову шкоду в розмірі 6 185 грн. 25 коп. та стягнуто з ОСОБА_4 1 000 грн., що дорівнює розміру франшизи по договору страхування, в задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з Відповідача 1 на користь позивача 507 грн. 60 коп. у відшкодування витрат на проведення експертизи, стягнуто з обох відповідачів по 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Не погодившись з таким рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на те, що в дійсності з нею не було погоджено ні вартість відновлення транспортного засобу, ні самі деталі та вузли, необхідні для відновлення. Не звернув суд уваги і на те, що вона неодноразово зверталася до страховика про відшкодування збитків, що підтверджується поданою нею заявою від 29.07.2014 року, а тому помилково вважав, що з відповідачів не підлягає стягненню пеня за несвоєчасність виплати страхового відшкодування. Суд також помилково від суми 34 882 грн. 24 коп., визначеної як розмір матеріального збитку з урахуванням зносу та ПДВ, ще раз відняв знос та ПДВ.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав та просила її задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а в задоволенні позову до Страховика відмовити. ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлявся за адресою, зазначеною в матеріалах справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступне:

27.11.2013 року в м. Вінниці в районі перехрестя вулиці Келецької та Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено дастер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який також є власником цього автотранспортного засобу, та автомобіля «ВАЗ 21099№, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП (а.с.11, т.1).

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування», що доведено полісом № АС/5413472 з лімітом відповідальності страховика 50 00 грн., розмір франшизи 1 000 грн. (а.с.43, т.1).

04.12.2013 року було складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.47, .1) за участю довіреної особи власника транспортного засобу ОСОБА_3 - ОСОБА_5.

13.12.2013 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до Страховика про неврахування всіх пошкоджень, а саме: акумулятора та задніх дверей автомобіля (а.с.48, т.1)

31.03.2014 року було розраховано розмір страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу ОСОБА_3 (а.с.8), який склав 8 269 грн. 57 коп. ( 9 269 грн. 57 коп. (матеріальний збиток) - 1 000 (франшизи)).

29.07.2014 року ОСОБА_3 звернулася до Страховика з листом(а.с.9), в якому зазначила, що вона не погоджується з визначеним 31.03.2014 року розміром страхового відшкодування та зазначила що досі не отримала страхового відшкодування, просила виплатити їй відшкодування згідно отриманого нею в ДП «Автотрейдінг-Вінниця» рахунку-фактури від 28.07.2014 року в розмірі 30 271 грн. 40 коп. (а.с.5).

27.08.2014 року на її заяву Страховик надав наступну відповідь: через незгоду потерпілої з розміром відшкодування Страховиком було замовлено дослідження у суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, відповідно до Звіту якого від 11.08.2014 року вартість матеріального збитку визначена в розмірі 12 839 грн. 51 коп. та запропоновано їй надати банківські реквізити для здійснення перерахунку грошей (а.с.6. т.1).

17.09.2014 року ОСОБА_3 подала заяву про виплату страхового відшкодування та додала відомості про банківські реквізити (а.с.42 на звороті).

25.09.2014 року Страховик перерахував їй страхове відшкодування в розмірі 11 839 грн. 51 коп. (за мінусом 1 000 грн. франшизи), що підтверджено випискою по рахунку (а.с.7).

06.11.2014 року ОСОБА_3, не погоджуючись з розміром матеріального збитку, визначеного Страховиком. Подала позовну заяву, яка є предметом розгляду по даній справі.

В ході розгляду за заявою позивача було призначено судову авто товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта від 27.04.2015 року № 44 (а.с.136 - 153, т.1), розмір матеріального збитку, завданий ОСОБА_3, становить 34 882 грн. 24 коп., вартість ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням ПДВ складає 58 995 грн. 14 коп..

Згідно ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищено небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на встановлені по справі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що факт настання шкоди, неправомірність дій водія автомобіля «Рено дастер», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 та причинний зв'язок між ними доведений та не викликає сумніву.

Виплата страхового відшкодування має бути проведена Страховиком протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Отримавши заяву потерпілої від 17.09.2014 року з зазначенням банківських реквізитів для перерахунку (а.с.42 на звороті), останній виплатив страхове відшкодування 23.09.2014 року (а.с.7), тобто не допустив порушення строків виплати. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_3 в заяві від 17.09.2014 року не заперечувала щодо визначеного розміру страхового відшкодування, тому суд першої інстанції правомірно відмовив в стягненні з Страховика пені за несвоєчасність проведення страхової виплати.

У відповідності до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

За загальним правилом, закріпленим в ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, чинним законодавством, яке регулює порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не передбачено солідарного обов'язку винної особи та страхувальника по відшкодуванню спричиненої шкоди, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в солідарному стягненні майнової шкоди з відповідачів є вірним та ґрунтується на нормах закону, а доводи апеляційної скарги в цій частині - безпідставними.

Судом першої при визначенні розміру відшкодування матеріального збитку, завданого позивачеві, підставно було взято до уваги висновок експерта № 44 від 27.04.2015 року, який провів експертизу за ухвалою суду, був попереджений по кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та безпідставну відмову від дачі висновку. При цьому суд врахував, що в матеріалах справи наявні розрахунок відшкодування (а.с.8), розрахунок-факутра (а.с.5), однак оскільки автомобіль на момент розгляду справи не був відремонтований, то суд обґрунтовано взяв до уваги саме експертний висновок, зроблений за дорученням суду кваліфікованим експертом.

Вірним є також виключення з розміру матеріального збитку вартості коробки передач та робіт по її заміні, оскільки в Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.47, .1), складеному за участю довіреної особи власника транспортного засобу ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який 13.12.2013 року звертався із заявою до Страховика про неврахування всіх пошкоджень, а саме: акумулятора та задніх дверей автомобіля (а.с.48, т.1), - не було зазначено, що при ДТП було пошкоджено коробку передач, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Разом з тим, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, виключивши з розміру матеріального збитку вартість коробки передач та вартість робіт по її заміні, - допустив помилку в обрахуванні розміру збитку, який підлягає стягненню з Страховика на користь позивача: беручи вихідні дані для визначення розміру збитку, суд першої інстанції взяв показник вартості ремонтно-відновлювальних робіт та показник вартості матеріалів з урахуванням ПДВ, а показник вартості замінених при ремонті деталей - без урахування ПДВ, а потім, визначаючи остаточний розмір збитку, ще раз відняв ПДВ із цієї суми.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та оскаржуване рішення в частині визначення розміру стягнення, що підлягає відшкодуванню з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача, слід змінити, ухваливши в цій частині нове рішення. В зв'язку з цим апеляційний суд наводить розрахунки визначення розміру матеріального збитку, що підлягає стягненню з Страховика, беручи для цього вихідні дані з висновку експерта від 27.04.2015 року № 44 (а.с.136 - 153, т.1) без урахування ПДВ :

Розмір величини матеріального збитку визначається за формулою:

У= Ср + См + Сс х (1 - Ез) + ВТВ, де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Всього за роботу Додаток 2) дорівнює 7 516, 25 грн. ( 8128,75 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, визначена експертизою) - 612, 50 грн.(роботи по заміні КП))

См - вартість матеріалів використаних при ремонті ТЗ (Всього за фарбування Додаток 2 дорівнює 6 976, 09 грн.;

Сс - вартість замінених при ремонті деталей (Всього за деталі Додаток2) дорівнює 12 238, 14 грн. ( 34 057,78 грн. (вартість замінених матеріалів, використаних при ремонті ТЗ, визначена експертизою) - 21 819, 64 грн.(вартість КП));

Ез - коефіцієнт фізичного зносу (розраховано у п. 2 висновку експерта) та становить 0,59;

ВТВ - втрата товарної вартості дорівнює 0.

Таким чином, розмір матеріального збитку становить 19 509,98 грн. ( 7 516,25 грн. + 6 976,09 грн. + 12 238,14 х (1 - 0,59)).

З урахуванням того, що страховик виплатив 11 839 грн. 51 коп. (а.с.7), до стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача підлягає 7 670 грн. 47 коп. ( 19509,98 - 11839,51).

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі також зазначила, що суд неправомірно не стягнув з відповідачів витрати, понесені нею на правову допомогу. Оцінюючи вказаний аргумент апеляційної скарги, слід зазначити наступне:

статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту ст.ст. 56,84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі у розгляді справи в якості осіб які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено угоду про надання допомоги по підготовці матеріалів до Вінницького міського суду по даній справі та представлення інтересів Замовника в судових засіданнях (а.с.12, т.1), окрім того ОСОБА_3 23.11.2014 року надала ОСОБА_2 довіреність на представлення її інтересів та для надання юридичної допомоги в судах України будь-якої юрисдикції та будь-якої ланки (а.с.125, т.1).

Відомості про те, що ОСОБА_2 була допущена до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа яка надає правову допомогу, - відсутні.

Із журналів судового засідання вбачається, що ОСОБА_2 діяла саме як представник позивача.

За таких обставин в суду першої інстанції не було підстав стягувати з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2015 року в частині визначення розміру стягнення, що підлягає відшкодуванню з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» змінити та в цій частині ухвалити нове:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (ідентифікаційний код 20474912) на користь ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3) 7 670 (сім тисяч шістсот сімдесят) гривень 40 коп. матеріального збитку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ М.В. Матківська

З оригіналом згідно: Т.М.Шемета