Справа № 459/1115/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

при секретарі Ганас Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи Червоноградської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та про визнання права на обов'язкову частку у спадкуванні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, а приблизно через два місяці після цього мама (відповідач у справі) сказала йому з сестрою написати заяви до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини, оскільки хотіла оформити її на себе. Зазначає, що 23.03.2015 року йому стало відомо, що на все майно батько склав заповіт на маму. Крім цього, позивач наголошує, що є інвалідом другої групи з дитинства і про те, що відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України він має право на обов'язкову частку у спадщині дізнався також 23.03.2015 року, оскільки до того такими питаннями не цікавився, довіряв матері. У період з часу смерті батька до часу звернення до суду постійно знаходиться на лікуванні, переніс кілька операцій. На прохання дати йому письмову згоду на подачу заяви про прийняття спадщини мати відповіла відмовою. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді трикімнатної квартири, автомобіля, двох гаражів та грошових коштів. Спадщину на даний час мати ще не оформила належним чином. Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку з непрацездатністю на день смерті свого батька має право на обов'язкову частку у цій спадщині незалежно від змісту заповіту, а оскільки хворів та не знав про таке право, просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття зазначеної спадщини та визнати за ним право на обов'язку частку у спадщині після смерті батька в розмірі 1/6 частини всього спадкового майна.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, в їх обґрунтування послалися на обставини зазначені у позовній заяві, просять такі задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, просить суд відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Червоноградської державної нотаріальної контори - у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, щодо часу і місця засідання був належно проінформований.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон дає право спадкоємцю, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.ст. 253-254 цього ж Кодексу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Разом з цим, згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2, виданого 17.09.1971 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17.09.1971 року було укладено шлюб, після реєстрації якого кожному з подружжя присвоєно прізвище «ОСОБА_3».

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 12.12.1974 року, у вище зазначеного подружжя 16.10.1974 року народився син - ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справ, а саме копії довідки серії АВ № 0270243 від 05.11.2014 року та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 26.11.2014 року, позивач має другу групу інвалідності з дитинства. Крім цього, факт наявності у позивача інвалідності з дитинства підтвердила у судовому засіданні відповідач (мама позивача).

Як вбачається з копії заповіту, складеного 28.05.2010 року та посвідченого нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все належне майно, у тому числі грошові кошти, заповів ОСОБА_3

На підставі матеріалів спадкової справи № 434/2011, а саме копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.09.2011 року, судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років у м. Червоноград, Львівської області.

Крім цього, з матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що 04.10.2011 року ОСОБА_3 (відповідач) подала заяву про прийняття спадщини свого померлого чоловіка, у якій зазначила, що на день його смерті залишилося майно: ? частини квартири, автомобіль, грошові вклади та усе інше спадкове майно. Позивач такої заяви в нотаріальну контору не подав.

На підставі копії свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 19.06.1995 року № 952 судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 була приватизована на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно копії довідки № 11318 від 18.11.2014 з місця проживання та про склад сім'ї і прописці, виданої КП «Комінтех», яка також міститься у матеріалах спадкової справи № 434/2011, відповідачка та її покійний чоловік були прописані у своїй квартирі АДРЕСА_1 з 20.01.1986 року. Після смерті ОСОБА_4 у квартирі зареєстровано одну особу, якою являється ОСОБА_3, тобто відповідачка.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 14.03.2008 року, виданого Червоноградським ВРЕР ДАІ при ГУ МВСУ у Львівській області, 14.03.2008 року було зареєстровано на ОСОБА_4 авто марки DAEWOO NEXIA 1.5 2008 року випуску.

Отже, виходячи з вище викладеного та беручи до уваги ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини покійного ОСОБА_4 є його останнє місце проживання - м. Червоноград, Львівської області. Натомість часом відкриття спадщини є день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_3

Встановлений законодавством шестимісячний для прийняття спадщини почав перебіг 28.09.2011 року і закінчився 28.03.2012 року.

Позивач у цей строк відповідної заяви не подав, посилаючись на поважність причин пропуску, а саме: власна юридична необізнаність, незнання про існування заповіту батька, проживання у м. Луцьк, а також низку важких хвороб.

На підтвердження свого тривалого лікування, позивач надав до суду копії медичних документів, які датуються різними періодами часу, починаючи від 11.06.2009 року до смерті спадкодавця та після дати смерті по 14.10.2014 року. Однак жоден із них не підтверджує факту, що позивач перебував у період спливу строку прийняття спадщини чи іншого тривалого періоду на лікуванні у медичних установах. Разом з цим, жоден з поданих позивачем медичних документів не датований у даний період часу і не містить згадки про його лікування саме у цей шестимісячний строк. З представлених копій медичних документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходив не тривале стаціонарне лікування та звертався в медичні заклади з питань діагностики стану свого здоров'я.

Таким чином, дослідивши поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, наведених позивачем, суд не знаходить підстав для визнання їх поважними, оскільки вони є небгрунтованими, переборними і неістотними труднощами для вчинення цих дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід повністю відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи Червоноградської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та про визнання права на обов'язкову частку у спадкуванні після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. І. Жураковський