У х в а л а

16 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Мазур Л.М.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року у справі за позовом прокурора Вишгородського району Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Київській області, головного управління Держкомзему у Київській області до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_6, третя особа: Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, Лебедівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 774 від 26 грудня 2005 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельних ділянок, визнання недійсними державних актів на землю та витребування на користь держави земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року прокурор Вишгородського району Київської області звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 774 від 26 грудня 2005 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області» у частині передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_6, загальною площею 3,09 га.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 17 березня 2006 року ОСОБА_6, серії ЯБ № 785220 на земельну ділянку площею 0,5125 га, на земельні ділянки, видані ОСОБА_6 18 березня 2006 року, серії ЯБ № 785672 площею 0,5903 га, серії ЯБ № 785791 площею 0,9766 га, серії ЯБ № 785584 площею 1,0100 га, витребувати їх з незаконного володіння відповідача на користь держави.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що право власності на вказані земельні ділянки набуте відповідачем з порушенням чинного законодавства, тому вони підлягають поверненню у володіння держави.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 774 від 26 грудня 2005 року у частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельних ділянок загальною площею 3,09 га.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 17 березня 2006 року ОСОБА_6 серії ЯБ № 785220 на земельну ділянку площею 0,5125 га з кадастровим номером 340070056; на земельні ділянки, видані ОСОБА_6 18 березня 2006 року серії ЯБ № 785672 площею 0,5903 га з кадастровим номером 340030056; серії ЯБ № 785791 площею 0,9766 га з кадастровим номером 381390317; серії ЯБ № 785584 площею 1,0100 га з кадастровим номером 381400467.

Витребувано на користь держави із незаконного володіння земельну ділянку з кадастровим номером 381390317 та земельну ділянку з кадастровим номером 381400467, які знаходяться на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області та перебувають у володінні ОСОБА_6

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 травня 2013 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

18 червня 2014 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду апеляційної інстанції скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі.

У січні 2015 року відповідач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, разом із заявою про перегляд судових рішень заявником подано клопотання про поновлення строку на її подання, у якому відповідач посилається на поважність причин його пропуску та просить його поновити.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини пропуску строку на подання заяви про перегляд судових рішень можна визнати поважними, що є підставою для його поновлення, як передбачено ст. ст. 73, 356 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року у справі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, якою рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду про відмову у задоволенні позову залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року у справі про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, якою судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування заяви про перегляд заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані ст. 121 Конституції України, ч. 3 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 140 Земельного кодексу України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що державні акти на земельні ділянки були видані відповідачу без наявності рішення органу місцевого самоврядування, тобто з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для задоволення позову.

При цьому судом не застосовувалась ст. 140 Земельного кодексу України, якою визначаються підстави припинення права власності, оскільки позивач як власник спірних земельних ділянок звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права, який задоволений на підставі ст. ст. 16, 391, 386, 393 ЦК України, 152 Земельного кодексу України.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 14 грудня 2011 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, погодившись з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що діючим земельним законодавством України не передбачено такої підстави для припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади на підставі якого було видано державний акт на право власності, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Отже, в даному випадку підстави позовів, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справ та їх оцінка, а також матеріально-правове регулювання спірних правовідносин є різними, і неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, не відбулось.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 15 січня 2014 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, виходив з того, що судами неповно з'ясовані всі обставини справи, зокрема щодо правомірності прийняття рішення про виділення земельної ділянки, способів захисту прав позивача та того, яким чином порушені його права, тобто з підстав порушення судами норм процесуального права і при цьому судом не застосовувались норми матеріального права, а відтак і їх неоднакове застосування судом касаційної інстанції відсутнє.

За таких обставин наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора Вишгородського району Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Київській області, головного управління Держкомзему у Київській області до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_6, третя особа: Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, Лебедівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 774 від 26 грудня 2005 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельних ділянок, визнання недійсними державних актів на землю та витребування на користь держави земельних ділянок, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

О.П. Касьян

Л.М. Мазур