Справа № 377/997/14-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/1267/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
Категорія 23 24.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

при секретарі : Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, яка є проживає в квартирі АДРЕСА_1, не у повному обсязі проводила оплату послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, утримання будинків і споруд прибудинкових територій, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 14 489,32 грн. У 2008 році позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 30 жовтня 2003 року по 28 березня 2008 року в сумі 10 471,64 грн., який було задоволено, та отримали виконавчий лист, який в подальшому був виконаний. Після цього на підставі судового наказу від 21 серпня 2011 року про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 14 489,32 грн., станом на звернення до суду з відповідача стягнуто 1 109,18 грн. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 10 квітня 2014 року судовий наказ скасовано. Враховуючи, що борг відповідача був погашений лише частково, КП «Житлово-комунальний центр» просили суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 13 482,58 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що рішенням Славутицького міського суду Київської області по справі №2-332/2008 року від 28 серпня 2008 року з неї ОСОБА_1, та ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-комунального центру» у солідарному порядку стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року у сумі 10471 грн. 64 коп., які були повністю нею сплачені, тому стягувач немає права повторно звертатися до суду з тими ж самими позовними вимогами, а також просила суд застосувати строк позовної давності.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житлово-комунальний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 30 жовтня 2003 року по 27 липня 2011 року в сумі 13 482,58 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 19 грудня 2014 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 вказує на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом не було враховано те, що заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 серпня 2008 року по справі №2-332/2008 у солідарному порядку з неї та ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-комунальний центр» було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року в сумі 10471грн. 64 коп., які було повністю стягнуто з боржника, тому вважає, що стягувач повторно звернувся до суду з даними вимогами і суд задовільнив позовні вимоги в цій частині.

Крім цього апелянт вказує, що ухвалюючи рішення суд не врахував те, що у вказаний період в даній квартирі крім відповідача були зареєстровані ще дві повнолітні особи, які разом з нею користувались житлово-комунальними послугами, як члени сім'ї наймача.

А також посилається на порушення судом норм цивільного законодавства щодо не застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 10.09.2014 року про стягнення заборгованості за період з 30.10.2003 року по 27.07.2011 року, пропустивши строк позовної давності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, до суду повернулось повідомлення про вручення йому поштового відправлення 04.02.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності особи, яка бере участь у справі, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, оскільки неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року скасувати, та ухвалити нове рішення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існували договірні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, за які відповідач своєчасно не оплачувала, тому утворився борг. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, розмір заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 за період з 30.10.2003 року по 27.07.2011 року за спожиті житлово-комунальні послуги складає 29124 гривні 82 копійки, сплачено 14635 гривень 50 копійок, та 1006,74 грн. (відповідно до скасовано судового наказу від 21.08.2011 року), сума боргу до стягнення за спожиті житлово-комунальні послуги становить 13 482,58 гривень.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений невірно, без належного дослідження в судовому засіданні обставин справи і перевірки їх доказами.

Суд фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі.

Так судом вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами склались договірні відносини про надання платних житлово-комунальних послуг.

Згідно статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Позивач - комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» було створено відповідно до рішення Славутицької міської ради від 28.02.2003 року за №169-17-IV, якому було надано повноваження із забезпечення обслуговування та ремонту жилого фонду міста. Рішенням виконавчого комітету від 27.10.2003 року увесь жилий фонд міста передано на баланс КП ЖКЦ.

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради № 657 від 11.12.2002 року був затверджений типовий договір про забезпечення житлово-комунальними послугами та з 01 січня 2004 року розпочалась договірна кампанія,

Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг які надає комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр». Так згідно рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради №51 від 01.03.1990 року ОСОБА_3 було надано жиле приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на сім'ю з чотирьох осіб: він, дружина - ОСОБА_1, син ОСОБА_2, син - ОСОБА_4, та видано ордер на вселення № 5372 від 24.04.1991 року.

ОСОБА_1, як дружина наймача ОСОБА_3, який знятий з реєстрації з даного житлового приміщення 11.12.2003 року, у добровільному порядку договір не уклала. За період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року за даною квартирою утворився борг у сумі 10471 гривня 64 копійки по оплаті житлово-комунальних послуг, який було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням Славутицького міського суду від 28.08.2008 року та судові витрати у сумі 584 гривні 71 копійки, всього 11056 гривень 35 копійок. Рішення виконано.

Але ухвалюючи оскаржуване рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 27.07.2011 року суд встановивши, що за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року вже стягнуто заборгованість, повторно стягнув заборгованість за вказаний період.

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на стягнення заборгованості за вказаний період повторно є вірними, та заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги те, що є таке, що набрало законної сили рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 серпня 2008 року по справі №2-332/2008, де суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-комунальний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 30.10.2003 року по 28.03.2008 року в сумі 10471грн. 64 коп.

Крім цього, суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що в спірний період в даній квартирі крім відповідача були зареєстровані ще дві повнолітні особи, які разом з нею користувались житлово-комунальними послугами, як члени сім'ї наймача, згідно довідки форма 3 (а.с.9) сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та не залучив їх до участі в справі.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити вказаних осіб до розгляду справи.

Крім цього, в матеріалах справи є копії квитанцій про сплату комунальних послуг ОСОБА_1 на суму по 200грн. кожна за січень-червень 2009 року на загальну суму 1200 гривень (а.с.62-63), які суд при підрахунку не взяв до уваги, та не надав оцінки вказаним доказам. А представник позивача не надав відповідного розрахунку заборгованості з урахування сплачених відповідачем коштів за вказаними квитанціями.

Тако судом було встановлено, що за заявою КП «ЖКЦ» ухвалою Славутицького міського суду Київської області 21 серпня 2011 року було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 на загальну суму 14 489,32 грн. та направлений на виконання до ВДВС Славутицького МУЮ, який було частково виконано на суму 1109,18 грн. (у тому числі судових витрат 102,44 грн.).

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 10.02.2014 року заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу була задоволена, судовий наказ скасовано, після чого позивач звернувся до суду зданою позовною заявою, при цьому надав суду розрахунок заборгованості за період що вже був розглянутий судом, не уточнивши суму боргу, та не залучивши до участі в справі всіх споживачів послуг, відповідно до даних довідки форма 3.

Оскільки судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не було залучено до участі в справі всіх споживачів послуг, що проживали в кв.АДРЕСА_1, відповідно до даних довідки форма 3, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучати до участі в справі інших осіб, тому колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1.п.1, 313, 316, 209, 218 ЦПК України, ст.ст. 13, 20, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24 червня 2004 року , колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: