У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління державної казначейської служби України в Ічнянському районі Чернігівської області, Державної казначейської служби України, військової прокуратури Чернігівського гарнізону про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду за касаційними скаргами Державної казначейської служби України та військового прокурора Чернігівського гарнізону на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що через незаконне перебування під кримінальним переслідуванням у період з 19 жовтня 2010 року до 30 вересня 2014 року, утримання його під вартою з 19 жовтня 2010 року до 27 жовтня 2010 року (по обвинуваченню за ч. 2 ст. 368 КК України та після зміни обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України), позбавлення заробітку, спілкування з дружиною та донькою, виконання як батьківського, так і подружнього обов'язку йому завдано майнової та моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з державного бюджету на його користь 56 966 грн 64 коп. на відшкодування майнової шкоди та 200 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним засудженням.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 шляхом списання коштів у розмірі 56 966 грн 64 коп. з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування майнової шкоди та 100 тис. грн з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. У решті позову відмовлено. Судові витрати покладено на рахунок держави.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено абзаци другий і третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 56 966 ( п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн 64 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.»

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 100 тис. (сто тисяч) грн шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.»

У решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційних скаргах Державна казначейська служба України та військовий прокурор Чернігівського гарнізону просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди (апеляційний суд змінив рішення суду), на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач виправданий вироком Ічнянського районного суду від 2 листопада 2012 року та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Отже, наявними є підстави та умови для відшкодування шкоди, завданої заявнику незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

При цьому незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як визначено ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі.

При визначенні розміру моральної шкоди суди врахували засади розумності та справедливості, у цій частині судове рішення відповідає вимогам чинного законодавства та роз'ясненням, даним у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної казначейської служби України та військового прокурора Чернігівського гарнізону відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта