ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2742/15-ц
Провадження № 2/210/1475/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" вересня 2015 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Скотар Р.Є.,

за участю секретаря - Таранущенко В.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_5, звернувся до суду з вищезгаданим позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» (надалі ПАТ»АМКР») в період з 06.09.2010 року по 30.03.2014 року машиністом крану (кранівником). Тривала праця в несприятливих умовах викликала у нього хронічну радикулопатію L5 справа в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, яка за результатами розслідування визнана професійним захворюванням, яке завдає йому моральних страждань. В наслідок захворювання вінпозбавлений нормального життя, негативні зміни вимагають від неї додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоровя. В звязку з цим, він звернувся до суду та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - на його користь 227167,65 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 ( договір про надання правової допомоги 07.05.2015 року) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що за висновком МСЕК від 24.09.2015 року втрата працездатності у звязку з професійним захворюванням становить 30%, тобто позивач у значній мірі втратив здоровя, що спричиняє йому моральні страждання. Позивач постійно проходить курси медикаментозного лікування, на що він витрачає свій вільний час, який раніше використовував на особисте життя, спілкування з друзями та знайомими, родичами тощо. Стійке погіршення здоров'я змусило позивача корінним чином змінити свій уклад життя, а саме відмовитись від занять спортом, відвідування культурних заходів, оскільки під час пересування, тривалої ходи позивач відчуває сильний фізичний біль в області попереку, який посилюється при зміни погодних умов, у нічний час, при ходьбі. Отже, наслідки професійного захворюванням вимагають від позивача додаткових зусиль для організації мого життя, тому просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ( довіреність №14-221 юр. Від 01.07.2015 року, дійсна до 01.10.2015 р.) позов визнала частково, пояснила, що професійному захворювання позивача сприяла травма, яку він отримав 28.03.2008 року , працюючи у ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». До прийому на роботу в ПАТ «АМКР» позивачу встановлено інвалідність 3-ї групи, 03.08.2010 року він був прийнятий на дробарку фабрику №3 рудоуправління гірничого департаменту підсобним робітником, а 06.09.2010 року після зняття інвалідності переведений машиністом крана дільниці з ремонту устаткування в карєрах, служби головного механіка, в рудоуправління гірничого департаменту, де працював по 30.03.2014 року ( 3 роки 6 міс.); щороку проходив медичні огляді, за результатами яких визнаний придатним працювати машиністом крану. Позивачем не доведено розміру спричиненої моральної шкоди, тому він є необґрунтованим, просила суд визначити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням втрати позивачем професійної працездатності до прийняття на роботу в ПАТ «АМКР».

Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_2 , він працював в ПАТ «АМКР» в період з 06.09.2010 року по 30.03.2014 року машиністом крану (кранівником), звільнений. /а.с.9-16/.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №37 (далі Акт), складений від 30.10.2014 року, комісією з представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинської СЕС, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких ОСОБА_2 отримав професійне захворювання, саме робота на підприємстві відповідача в умовах шкідливої дії загальної вібрації, що перевищувала граничнодопустимий рівень, вимушена робоча поза, показники якої перевищували граничнодопустимий рівень нормативних значень через недосконалість робочого місця, а також робота в ВАТ «Північний ГЗК» в рудоуправлінні з 16.01.2002 р. по 22.07.2008 р. машиністом крана (кранівником), мав вимушену робочу позу /а.с.4/.

В пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійного захворювання позивачем робоча поза: періодичне перебування в незручній позі більше 50% часу зміни 50-88,2% при нормі 25%, рівень загальної вібрації:60,4 дБ при ГДР 59 дБ; на підприємстві ВАТ «Північний ГЗК» - періодичне перебування в незручній позі більше 50% часу зміни 53,4% при нормі 25% /а.с.4/.

За висновком МСЕК від 09.12.2014 року (серія 12ААА №000923) позивачу первісно встановлено ступінь втрати професійної працездатності від професійного захворювання радикулопатія -15%. Загальний ступінь втрати професійної працездатності 40%, в тому числі: трудове каліцтво 25%, профзахворювання-15%) /а.с.6/.

Висновком МСЕК (серія 12ААА № 003743) від 03.02.2015 року ОСОБА_2 повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності, 15 % по радикулопатії та 25% по трудовому каліцтву з 03 лютого 2015 р. по 01 березня 2016 р. Призначено користування лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування, використання палиці та фіксуючого поясу на поперек /а.с.8/.

Висновком МСЕК (серія 12ААА № 014726) від 24.09.2015 року ОСОБА_2 повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності, 30 % по радикулопатії та 30% по трудовому каліцтву з 24 вересня 2015 р. безстроково. Призначено користування лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування.( а.с )

Відповідно медичних довідок, ОСОБА_2 в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні та обстеженні/а.с.20-27/. Відповідно до вищезазначених медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд та лікування у ортопеда та терапевта, санаторно-курортне та медикаментозне лікування, магнито- та лазеротерапія, масаж, фізіотерапевтичне лікування. У виписках-епікрізах зазначається, що у хворого ОСОБА_2 скарги на постійний крутячий біль в п/крижовому відділі хребта, з віддачею у ногу, оніміння лівої голені та стопи , він обмежений у русі /а.с. 20-27 /.

З медичного висновку Центральної лікарсько-експертої комісії ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» №30/1151 від 09 вересня 2014 року вбачається, що позивач переніс виробничу політравму (28.03.2008 року), наслідком якої явилась посттравматична деформація тазу, а у вересні 2010 року хворий був прийнятий на роботу з професією машиніста крану у ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», пов'язану з шкідливими умовами праці, маючи на це протипоказання, і це призвело до розвитку та прогредієнтного перебігу хронічної попереково-крижової радикулопатії /а.с.24/.

Постановою Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі від 29.12.2014 року продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату з 17.11.2014 року по 30.11.2015 року (включно) в розмірі 929,80 грн. /а.с.7/.

Отже, підстави відшкодування моральної шкоди підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, висновками МСЕК, виписками з медичних карт стаціонарного хворого. Порушення норм безпеки праці та не забезпечення безпечних умов праці ПАТ «АМКР» призвело до загострення професійного захворювання позивача.

Судом встановлений причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача, порушенням вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», визначену Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 30.10.2014 року та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності за профзахворюванням - 15 відсотків.

Відповідно до ст.153 КЗпП України - забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання, позивачу ОСОБА_2 заподіяні моральні , що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, через стан здоровя, змінився його звичний спосіб життя, він не має можливості працювати, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Він має на утриманні малолітню дитину та непрацюючу дружину, які потребують матеріальної підтримки та допомоги, а його стан здоровя не надає йому можливості належним чином утримувати свою сімю.

Рішенням Конституційного Суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди ; ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України(для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунках.

Суд враховує, що позивачу ОСОБА_2 з 24.09.2015 року безстроково встановлено втрату професійної працездатності - 30% та 30% втрати професійної працездатності від трудового каліцтва.

Разом із тим суд враховує, що позивач працював 8 років 8міс. в ВАТ «Північний ГЗК» , де отримав 28.03.2008 року травму та тривалий працював в шкідливих умовах праці ( періодичне перебування в незручній позі) , що призвело до виникнення професійного захворювання.

За рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 24.07.2015 року, яке оскаржено та залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.08.2015 р., частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «Південний ГЗК», треті особи ВВД ФССНВ м. Кривого Рогу, ПАТ «АМКР» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та стягнуто з ПАТ «Південний ГЗК» на його користь 3000,00 грн. /43-46/.

Таким чином, вирішуючи питання розміру відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, з врахуванням зазначених позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на її користь 8000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Оскільки на стадії виконання рішення при виплаті моральної шкоди виникають питання щодо відрахування податків, які перераховує підприємство з виплат, які нараховуються, суд вважає за необхідне, зазначити в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначених розмірах, без урахування податку з фізичних осіб.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.3, 46 Конституції України, ст.4,13 Закону України «Про охорону праці», Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004, Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану професійним захворюванням в розмірі 8000 ( вісім тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2015 року.

Суддя Р.Є.Скотар