АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/6554/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Мальченко О.В.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/756/7344/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В, Рубан С.М.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

за участю:

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, процентів за користування грошовими коштами

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 та з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути в порядку ст.625 ЦПК України інфляційні збитки у розмірі 27 782, 95 грн; 3 % річних в сумі 11 423,68 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання за період прострочення з 01 вересня 2010 року по 01 листопад 2014 року та в порядку ст.536 ЦК України проценти за користування чужими коштами у розмірі 29 670,14 грн за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопад 2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідачем не виконано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року яким з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто безпідставно набуті кошти у розмірі 90 237 грн. 39 коп. та судові витрати у розмірі 1 022 грн. 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, процентів за користування грошовими коштами - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 інфляційні збитки в сумі 27 782 грн. 95 коп.; 3% річних в сумі 11 423 грн 68 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року; проценти у розмірі 29 670 грн. 14 коп. за користування чужими коштами за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 688 грн. 76 коп., а всього стягнуто 69 565 грн. 53 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не було перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості. Також вказує, що судом першої інстанції дану справу розглянуто за відсутності відповідача та її представника, що позбавило можливості подати заяву про застосування строку позовної давності. Крім того, вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на ту обставину, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року відповідачем не виконано, оскільки в матеріалах справи відсутні завірені копії виконавчого провадження.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляли. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності, осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, що суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконала грошове зобов'язання, яке виникло на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року то вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 27 782 грн. 95 коп. та 3 % річних в сумі 11 423 грн. 68 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період прострочення з 01вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто безпідставно набуті кошти у розмірі 90237 грн. 39 коп. та судові витрати у розмірі 1022 грн. 00 коп., а всього 91259 грн. 39 коп.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-5640 виданого 05 квітня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 91259 грн. 39 коп. та на час розгляду справи вищезазначене рішення суду відповідачем не виконано.

А тому колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача, яким в порядку ст.625 ЦПК України стягнуто інфляційні збитки у розмірі 27 782 грн. 95 коп. та 3 % річних в сумі 11 423грн. 68 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період прострочення з 01 вересня 2010 року по 01 листопад 2014 року

Також колегія судді погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача в порядку ст.536 ЦК України проценти за користування чужими коштами у розмірі 29670 грн. 14 коп. за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопад 2014 року з огляду на таке.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором . Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України .

Частиною 2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2011 року, встановлено, що стягнуті з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 90 237 грн. 39 коп. є майном, яке відповідач набула без достатньої правової підстави.

Нормами ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення відсотків за користування безпідставно отриманими коштами, оскільки вищевказаним судовим рішенням встановлено що відповідач користується чужими грошовими коштами, а тому відповідно до ч.2 ст.536 та ст.1048 ЦК України підлягають стягненню відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 29 670 грн. 14 коп.

Доводи позивача про те, що судом першої інстанції не перевірено наданий позивачем розрахунок суми позову колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

З урахуванням того, що сукупний індекс інфляції за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року складає 1, 304, а тому сума інфляційних збитків складає 27 782 грн. 95 коп. (91259,39 х 1, 304 -91259,39)

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тобто 91259,39 х 3 % / 365 х 1523 = 11423 грн. 68 коп.

Щодо розрахунку позивача в частині стягнення відсотків за користування безпідставно отриманими коштами та відповідно до ч.2 ст.536 та ст.1048 ЦК України такі відсотки стягуються у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року становила:

-за період з 01 вересня 2010 року по 23 березня 2012 року - 7,75% річних (90237, 39х7,75 /365 х569/100=10902 грн.03 коп.);

-за період з 23березня 2012 року по 10 червня 2013 року - 7,5% річних (90237, 39х7, 5 /365 х444/100= 8232 грн.61 коп.);

за період з 10 червня 2013 р. по 13 серпня 2013 року - 7,0 % річних (90237, 39х7 365 х 64/100/= 1107 грн.57 коп.);

-за період з 13 серпня 2013 року по 15 квітня 2014 року - 6,5 % річних (90237, 39х6,5 365 х 245/100/= 3937 грн.06 коп.);

-за період з 05 квітня 2014 року по 17 липня 2014 року - 9,5%річних (90237, 39х9,5 365 х 93/100/= 2184 грн.23 коп.);

-за період з 07 липня 2014 року по 01листапада 2014 року - 12,5 % річних(90237, 39х12,5 365 х 107/100/= 30306 грн.64 коп.).

А всього сума відсотків за користування безпідставно отриманими коштами становить - 29670 грн. 14 коп.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні збитки в сумі 27 782 грн. 95 коп.; 3% річних в сумі 11 423 грн 68 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період прострочення з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року; проценти у розмірі 29 670 грн. 14 коп. за користування чужими коштами за період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2014 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 688 грн. 76 коп., а всього 69565 грн. 53 коп.

Доводи апелянта щодо того суд першої інстанції розглянуто дану справу у її відсутності та представника, що позбавило її можливості подати заяву про застосування строку позовної давності колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 був присутнім у судовому засіданні, яке було призначено на 05 березня 2015 року та був повідомлений під розписку про наступне судове засідання призначене на 09 квітня 2015 року на 10 год. 00 хв. Крім того, відповідач та її представник мали можливість подати до суду клопотання про застосування строку позовної давності оскільки справа в провадженні суду перебувала тривалий час, а саме з 28 квітня 2014 року.

Колегія суддів вважає посилання апелянта на те, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2010 року не виконаним є безпідставними, є необґрунтованими оскільки апелянтом не надано доказів того, що нею виконано вищевказане рішення суду в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: