Категорія 47Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтко Ю.Б.,Міхасішина І.В.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 та представника позивачів - ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - управління Держземагентства у м.Вінниці про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та власністю шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання незаконним рішення, -

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - управління Держземагентства у м. Вінниці про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та власністю шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання незаконним рішення - відмовлено.

Не погодившись із рішенням позивач ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, які мотивовані тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального прав, неповно з'ясовано обставин справи та не надано належної правової оцінки доказам, просили скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вимоги апеляційних скарг підтримав на умовах, викладених у них, і просив задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ОСОБА_6 - ОСОБА_8, проти вимог апеляційних скарг заперечували, просять залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Інші особи, які беруть участь у справі, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явилися, що відповідно до статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на праві спільної часткової власності відповідачам по справі належить будинковолодіння по АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_6 є власником 71/100 часток будинок володіння, а ОСОБА_5 власник 29/100 часток.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №422 від 29.05.1997 року попередньому власнику частини даного будинковолодіння - ОСОБА_9 та відповідачу ОСОБА_6 в постійне спільне користування була надана земельна ділянка площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 184).

Згідно з рішенням Вінницької міської ради від 30 березня 2007 року №889 ОСОБА_5 передано у спільну сумісну власність з ОСОБА_6 земельну ділянку площею 187 кв. м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель територіальної громади міста в межах будинковолодіння АДРЕСА_1. На підставі цього рішення ОСОБА_5 06 червня 2007 року видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку.

Згідно з державним актом НОМЕР_2 від 06 червня 2007 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,0187 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до протоколу про обстеження та погодження меж земельної ділянки від 16 січня 2006 року по АДРЕСА_1 в м.Вінниці спірних питань не виявлено, межі погоджено з сусідніми власниками земельних ділянок, зокрема, і з ОСОБА_2, та ОСОБА_4, підписи яких містяться в даному протоколі (т. 1 а.с.43).

Згідно з частинами 2, 5 статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Отже, підставою визнання недійсним акта органу місцевого самоврядування є порушення ним прав особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Право власності відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку посвідчується державними актами, з моменту державної реєстрації яких відповідачі мають права власника своєї земельної ділянки, що передбачені частиною 1 статті 90 ЗК України.

На думку позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушення їх прав з боку відповідачів полягає у прийнятті незаконного рішення в частині передачі ОСОБА_10 земельної ділянки площею 187 кв. м.в спільну сумісну власність з ОСОБА_6, а в подальшому у видачі Державних актів на право власності на земельну ділянку.

Зазначене порушення за твердженням позивачів перешкоджає їм в користуванні цією земельною ділянкою як проїздом, а також користуватись власністю, розташованою на ній, зокрема водопроводом, який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Проте позивачі не надали суду належних і допустимих доказів такого порушення.

Натомість, із матеріалів інвентарної справи на будинковолодіння відповідачів по АДРЕСА_1, а також будинковолодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 які були оглянуті судом першої інстанції, вбачається, що спірна земельна ділянка слугує проїздом саме до цього будинку, чим спростовуються твердження позивачів про те, що вона є проїздом загального користування, та проїздом до будинковолодінь позивачів по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3

В матеріалах справи відсутні докази того, що земельна ділянка площею 0,0187 га, право на яку посвідчується державними актами, виданими відповідачам, протиправно зайнята останніми.

Крім того, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у спільну сумісну власність для індивідуального житлового будівництва та ОСОБА_5 у власність з виділенням в окреме будинковолодіння по АДРЕСА_1, який розроблений Подільським державним підприємство геодезії, картографії та кадастру, межі та площа земельної ділянки визначені за фактичним землекористуванням в межах будинковолодіння №39, у відповідності до матеріалів, виданих ВООБТІ.

Із викопіювань схематичного плану та експлікації земельної ділянки на а.с. 77 т.1 спірний проїзд площею 0,0187 га включений до зони 3 загальною площею 867 кв. м., тобто в межах будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Зокрема, до земельної ділянки площею 0,1634, яка відводилась за дозволом міської ради та щодо якої був розроблений проект відведення, увійшла земельна ділянка площею 0,0767 га для будівництва і обслуговування жилого будинку з виділенням в окреме будинковолодіння ОСОБА_5 та земельна ділянка для будівництва жилого будинку площею 0,0867 га у спільну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниця від 15.01.2007 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення частки в натурі, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року, було встановлено порядок користування саме земельною ділянкою площею 867 кв.м. згідно кадастрового плану, який виготовлений Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 04.12.2006 року (т. 1 а.с. 182-183).

Згідно даного рішення у фактичному користуванні ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка площею 0,0103 га, а земельна ділянка площею 0,0187 га, що позначена на кадастровому плані Зоною 3 знаходилась у спільному користуванні сторін.

Апеляційний суд Вінницької області, вирішуючи апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в ухвалі від 18.05.2015 року зазначив, що сторони - ОСОБА_6, ОСОБА_5 правомірно користуються земельною ділянкою на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 29.05.1997 року за №422, згідно з порядком, який відображений в кадастровому плані, будь-яких спірних питань з приводу саме такого порядку користування у сторін та суміжних землекористувачів не виникало.

Відповідно до статті 61 частини 3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі. Що набуло законної сили не доказуються при розгляді інших справ в яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Частинами 3, 5 статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема, статями 116, 118 ЗК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване сторонами рішення від 30.03.2007 року прийнято повноважним органом із дотриманням вимог земельного законодавства без порушень прав та законних інтересів позивачів, а тому відсутні підстави для задоволення їх вимог.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як суміжні землекористувачі земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписали протокол про обстеження та погодження меж земельної ділянки, а посилання представника позивачів в апеляційній скарзі щодо підробки зазначеного протоколу не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в ході розгляду справи позивачі не скористались своїм правом заявити клопотання про призначення судово - почеркознавчої експертизи.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення й посилання позивача ОСОБА_2 на те, що по спірній земельній ділянці проходить водопровід, яким він користується, а позивачі чинять перешкоди в його обслуговуванні.

Так, позивачем не доведено належними й допустимими доказами того, що водопровід, яким він користується, проходить саме по спірній частині земельної ділянки. Акт балансової приналежності водопровідних, каналізаційних мереж і меж технічного обслуговування від 11 квітня 2014 року таким доказом не є, так як суміщення схеми доданої до нього схеми з планом меж земельної ділянки потребує спеціальних знань, а позивачем не заявлялося клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Крім того, наявність прокладеного в установленому порядку через чужу земельну ділянку водопроводу й необхідність його обслуговування за інших необхідних умов може бути підставою для встановлення сервітуту, а не визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно з статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та представника позивачів - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б. /підпис/ Міхасішин І.В. Стадник І.М.