Справа № 630/750/15-ц
Провадження № 2/630/456/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 20734,68 грн., а також стягнути понесені ним судові витрати.

Позивач вказував, що з відповідачем 26 березня 2008 року був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримала кредит в сумі 5700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачем ОСОБА_1 зобовязання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 20734,68 грн., яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явився, але його представник ОСОБА_2 додав до позову заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та зазначала, що вона сплачувала борг постійно, але з 2014 року не може сплачувати, тому що вона є інвалідом II групи та гроші їй потрібні на власне лікування та лікування її доньки. Натомість ПриватБанк в примусовому порядку з її картки утримує грошові кошти та відмовляє в реструктуризації боргу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Між позивачем і відповідачем 26 березня 2008 року був укладений договір, який складається з таких документів: Заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи. За цим договором ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та погашенням кредитної заборгованості без установленого обовязкового мінімального платежу. Інші умови користування кредитними коштами в Заяві позичальника відсутні.

Згідно з п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг ОСОБА_1 була зобов'язана проводити погашення заборгованості по кредиту, процентам за його використання та оплачувати комісії на умовах, визначених укладеним договором.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплату неустойки.

Договором (п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг) також встановлено, що у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 120 днів, він повинен сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми боргу.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з 31 жовтня 2014 року належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Станом на 31 серпня 2015 року з боку відповідача ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в сумі 13789,98 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 5619,24 грн. В зв'язку з порушенням відповідачем строків платежів за договором, ОСОБА_1 також має сплатити на користь Банку штраф (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн.

Позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь заборгованість з пені та комісії за користування кредитом в сумі 100,00 грн. Аналізуючи представлений позивачем розрахунок, суд прийшов до висновку, що в ньому визначена заборгованість саме з комісії, та заборгованість з пені в даному розрахунку відсутня.

Але належних доказів, які б свідчили про наявність у Банку права на отримання від відповідача щомісячної комісії у визначеному розмірі 100,00 грн., та обовязок відповідача сплачувати на користь Банку таку комісію щомісяця, позивачем суду не надані. До того ж, у тексті Заяви позичальника від 07 квітня 2008 року та Умов і правил надання банківських послуг відсутні визначення умов сплати на користь Банку такої комісії та її розмір. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє в задоволені.

У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

При таких обставинах, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 13789,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5619,24 грн. та фіксовану частину штрафу у розмірі 250,00 грн. Одночасно з цим, суд на користь позивача частково стягує з відповідача штраф (процентна складова) в сумі 970,46 грн., що дорівнює 5% від суми заборгованості за договором (13789,98 + 5619,24 = 19409,22 грн. х 5%).

В звязку з частковим задоволенням позову відповідач також має компенсувати на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,83 грн. Однак, відповідає ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням АГ № 926725, виданим 20 травня 2008 року Управлінням ПФУ в Харківському районі Харківської області, а тому вона звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи згідно з п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та розяснень, які викладені в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, якщо рішення суду ухвалене на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Тому судові витрати у розмірі 1211,83 грн., сплачені позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з даним позовом, належить компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рах. № 3111) за договором без номеру від 26 березня 2008 року заборгованість за кредитом у розмірі 13789 (Тринадцять тисяч сімсот вісімдесят девять) грн. 98 коп., заборгованість по процентам у розмірі 5619 (Пять тисяч шістсот девятнадцять) грн. 24 коп., фіксовану частину штрафу у розмірі 250 (Двісті пятдесят) грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) в сумі 970 (Девятсот сімдесят) грн. 46 коп.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,83 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін