Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дем'яносова М.В.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 липня 2007 року її було призначено на посаду директора Верхньопетрівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 на умовах безстрокового трудового договору. У 2012 році під психологічним тиском відповідача нею було підписано контракт строком з 01 вересня 2008 року по 01 вересня 2013 року, строк дії якого в подальшому було продовжено до 31 серпня 2014 року. 21 серпня 2014 року вона отримала повідомлення про те, що строк дії контракту закінчується та її буде звільнено. 08 вересня 2014 року відповідач ознайомив її з наказом про звільнення у зв'язку із закінченням строку дії контракту. Вважаючи своє звільнення незаконним, просила суд скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 строк подання позовної заяви.

Скасовано наказ від 29 серпня 2014 року № 538к про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Верхньопетровецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Верхньопетрівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2.

Стягнуто з управління освіти, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_3 різницю в заробітку з 29 серпня 2014 року до моменту поновлення на посаді.

Визнано незаконним укладення контракту з ОСОБА_3 як з директором Верхньопетровецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2.

Визнано, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з управлінням освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на підставі безстрокового трудового договору.

Стягнуто з управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 2 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що наказом управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області № 140-к від 11 липня 2007 року ОСОБА_3 була призначена на посаду директора Верхньопетрівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 на умовах безстрокового трудового договору.

Контрактом від 01 липня 2008 року ОСОБА_3 призначена на посаду директора Верхньопетрівецької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 2 строком з 01 вересня 2008 року по 01 вересня 2013 року.

Додатковою угодою № 3 строк дії контракту було продовжено до 31 серпня 2014 року.

21 серпня 2014 року позивач отримала повідомлення № 733 від 14 серпня 2014 року про те, що укладений трудовий контракт закінчується 31 серпня 2014 року.

Наказом № 538-к від 29 серпня 2014 року вона була звільнена з займаної посади у зв'язку із закінченням строку дії контракту відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Судами також установлено, що Верхньопетровецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2 знаходиться у комунальній власності Верхньопетровецької сільської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту <nau://ukr/651-14|st26>» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту <nau://ukr/1060-12>», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st21> особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про освіту <nau://ukr/1060-12|st54>» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Отже дана правова норма не містить імперативного припису щодо обов'язковості укладення з вказаними категоріями працівників саме контракту. Таким чином, укладення контракту не є обов'язковим. Разом з тим, наведена норма закону є загальною, і охоплює всі категорії педагогічних працівників, тому при вирішенні питання щодо правомірності укладення контракту з конкретними категоріями педагогічних працівників та керівників навчальних закладів слід керуватись спеціальним законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 20 Закону України «Про освіту <nau://ukr/1060-12|st20>», контракти укладаються лише з керівниками навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані Міністерству освіти чи іншим міністерствам і відомствам, і які призначаються на посаду відповідними міністерствами.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про освіту <nau://ukr/1060-12|st20>» керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Отже діюче законодавство не містить вимоги щодо укладення з такими керівниками навчальних закладів контракту, а в даному випадку ОСОБА_3 була директором Верхньопетровецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, яка відноситься до комунальної власності.

Відповідно до умов п. 6.4 контракту, укладеного 01 липня 2008 року між позивачем та відповідачем, контракт припиняє свою дію з підстав встановлених чинним законодавством та умовами самого контракту - після закінчення строку дії контракту, при цьому сторони за взаємною згодою не пізніше ніж за два місяці до його закінчення мають визначити: контракт припиняється, продовжується або укладається на новий термін.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки між позивачем та відповідачем був укладений письмовий трудовий договір, то про його розірвання повинно бути викладено у письмовій формі та повідомлено з дотриманням строків, передбачених контрактом, що не було зроблено відповідачем.

Крім того, пунктом 93 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778 <nau://ukr/778-2010-п>, керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st9> умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" <nau://ukr/v0009700-92> трудовий договір на визначений строк укладається лише в разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання або інтересів працівника.

Пунктом 7 вказаної постанови роз'яснено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно із законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог є підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st9> недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач уклав з позивачем контракт як строковий трудовий договір без жодних правових підстав, оскільки робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк. Також укладення строкового контракту з позивачем суттєво погіршило її правове становище, оскільки відповідно до трудового законодавства позивач повинен працювати за безстроковим трудовим договором. Крім того, суди дійшли правильного висновку, що з відповідача відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st235> має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодована моральна шкода відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Статтею 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2014 року ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін М.В. Дем'яносов Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін