АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Горобець А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору (б/н) від 20.12.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим станом на 05.03.2015 року має заборгованість у розмірі 12 673,36 грн., з яких: 8 076,58 грн - заборгованість за кредитом; 3 017,10 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - заборгованість по пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 579,68 грн. - штраф (процентна частина).

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року в розмірі 12 673,36 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що з моменту укладення кредитного договору 20.12.2010 року ніхто із сторін договору не заявив про намір його припинити, а тому строк дії картки і строк дії кредитного договору пролонговувався з кожним роком і діяв до 30.11.2015 року.

Окрім того, згідно розрахунку заборгованості останні платежі відповідачем здійснено 25.04.2014 року на суму 48 грн., 26.07.2014 року - на 500 грн., 27.07.2014 року - на 50 грн., що підтверджується випискою по рахунку, а тому в даному випадку було здійснено переривання строку позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України.

Отже, на день звернення до суду позивач мав законне право на судовий захист, оскільки кредитний договір діяв з врахуванням наявності пролонгованого до 30.11.2015 року кредитного договору між сторонами, а тому суд першої інстанції необґрунтованого вважав, що кредитний договір не діяв, і відмовив у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представникаПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції підставно виходив з того, що позивач не довів свої вимоги в суді.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи і наданим доказам.

Заявляючи позов про стягнення заборгованості за картковим рахунком, позивач зазначив у своїй позовні заяві, що ОСОБА_2 20.12.2010 року уклала договір без номера та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка додається до позову, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому позивач не зазначив ні в позовній заяві, ні в суді першої інстанції жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки позивачу, повідомлення їй пінкоду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 20.12.2010 року (а.с.7).

З доданих до цієї заяви Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що ці Умови і правила надання банківських послуг не стосуються дати укладення договору 20.12.2010 року, оскільки в них клієнт повідомляється про те, що з 15.06.2009 року відбудуться зміни в розмірі оплати за щорічне обслуговування по всіх картках, що свідчить про те, що ці Умови та правила стосувались тих клієнтів, які укладали договори до 15.06.2009 року (а.с.8). Умови не містять підпису позичальника.

У суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила суду, що строк дії картки 12 місяців, проте в подальшому відбулася пролонгація дії договору, а сама картка активована відповідачем у 2014 році.

При цьому жодного доказу, який би свідчив про укладення договору саме на таких умовах позивач суду не надав.

Слід зазначити, що позивач у своїй позовній заяві зазначив, що відбулися зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відсутні докази, які б свідчили про зміну цих умов та їх правова природа.

До суду апеляційної інстанції позивачем надано виписку руху коштів по основній картці 5457----4133, а саме, виписка за період з 01.01.1999 року по 10.11.2015 року, проте такі дані суперечать строку укладення даного договору, який датований 20.12.2010 року.

Крім того, до апеляційної скарги позивач надав виписку по особовому рахунку 5211---2618 платіжна картка кредитка «Універсальна», проте надана суду анкета-заява не містить даних про отримання ОСОБА_2 саме такої платіжної картки.

Відмовляючи в задоволені позову, суд також виходив з правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року в справі №6-16цс15, в якій зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді