Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2545/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

17.11.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М.Суровицької Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Білоцерківського аграрного університету, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Олександрійська міська рада та Виконавчий комітет Олександрійської міської ради про визнання статусу будинку як гуртожитку для одиноких та малосімейних громадян, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Білоцерківського національного аграрного університету, де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є Олександрійська міська рада та її виконавчий комітет, про визнання статусу будинку АДРЕСА_1 як гуртожитку для одиноких та малосімейних громадян. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що вони проживають у цьому будинку - гуртожитку на підставі договору найму, укладеному з Олександрійським радгоспом-технікумом Мінсільгосппроду України. Ордер на право заняття кімнати НОМЕР_2 загальною площею 35,6 кв. м сім`єю в кількості 2 осіб було видано їй, ОСОБА_2, 25 березня 1998 р. Фактично кімната являлася однокімнатною квартирою, в якій окрім жилої кімнати була окрема кухня, санвузол та невеликий коридор. У 2004 р. їй, ОСОБА_2, в порядку поліпшення житлових умов була надано дві кімнати № НОМЕР_1 і з нею було укладено договір найму жилого приміщення від 10 червня 2004 р. Кімната № НОМЕР_1 фактично є двокімнатною квартирою з окремою кухнею, санвузлом, коридором та балконом. На вселення до неї їй теж було видано ордер, який залишився в технікумі при реєстрації (прописці). На час отримання житла у гуртожитку № 3 цей будинок перебував на балансі Олександрійського радгоспу-технікуму, який на підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 5 травня 1998 р. був перейменований в Олександрійський державний аграрний технікум. В зв'язку з реорганізацією Олександрійський державний аграрний технікум став структурним підрозділом Білоцерківського державного аграрного університету і починаючи з січня 2008 р. має назву Олександрійський технікум Білоцерківського національного аграрного університету. В 2009 р. університет набув статусу національного і на даний час іменується Олександрійським технікумом Білоцерківського національного аграрного університету. Свого часу будинок будувався за державні кошти як гуртожиток для одиноких та малосімейних громадян, в якому передбачалося проживання працівників технікуму, оскільки для студентів технікум мав ще два гуртожитки. Крім працівників технікуму в будинку гуртожитку виділялися квартири для проживання осіб, які не працювали в технікумі, а також в порядку обміну з іншими підприємствами. Згодом у зв'язку з прийняттям Закону України «Про власність» на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 931 від 27 листопада 2003 р. гуртожиток був зареєстрований за державою в особі Верховної Ради України і видано свідоцтво про право власності. 22 грудня 2011 р. на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку було видане державі Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України і закріплена на праві оперативного управління за Білоцерківським національним аграрним університетом. Гуртожиток у Єдиному реєстрі об'єктів державної власності не зареєстрований. Будь-яких документів, які б підтверджували статус будинку АДРЕСА_1 як гуртожитку для студентів на час навчання, немає. Тож, на думку позивачів, виникла необхідність у визнанні статусу будинку як гуртожиток для одиноких та малосімейних громадян що позивачі і просять у суду.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 25 лютого 1992 р. позивач ОСОБА_2 була прийнята на роботу в Олександрійський радгосп - технікум, який 5 травня 1995 р. перейменовано в Олександрійський державний аграрний технікум. В цьому закладі ОСОБА_2 працювала до 15 квітня 2005 року. 14 листопада 1997 р. між нею та Олександрійським радгоспом - технікумом було укладено договір найму жилого приміщення на строк один рік, а 25 березня 1998 р. їй на склад сімї із двох чоловік - на неї та її сина ОСОБА_3 видано ордер на кім. НОМЕР_2 в гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належав Олександрійському радгоспу-технікуму. Відповідно до договору найму від 10 лютого 2004 р. їй було надано в користування кімнату № НОМЕР_1 в цьому ж гуртожитку, якою вона користується дотепер, а її син ОСОБА_3 залишився проживати в кімнаті НОМЕР_2 цього ж гуртожитку. Згідно свідоцтва про право власності будівля гуртожитку за цією адресою від 27 листопада 2003 р. перебуває на балансі Олександрійського технікуму Білоцерківського національного аграрного університету, знаходиться в його оперативному управлінні і належить державі в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України. В гуртожитку проживають як студенти цього технікуму, так й інші особи, в тому числі й ті, з якими укладено договір найму жилого приміщення на строк чи без визначення строку. Згідно листа Міністерства аграрної політики та продовольства України гуртожиток має статус студентського, а відтак призначений для тимчасового проживання учнів (студентів) у період їх навчання.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції послався на те, що визначення статусу гуртожитку не належить до компетенції суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції із з огляду на наступне.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчих органах сільських, селищних, міських, районних у місті рад. Правовою підставою для виконання цих повноважень є пп. 5 пункту "б" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", який відносить до делегованих повноважень виконавчих органів рад облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Також повноваження органів місцевого самоврядування у житловій сфері щодо гуртожитків регулюються ст. 18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" відповідно до якої органи місцевого самоврядування приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу "гуртожиток" і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону. Реєстрація гуртожитків здійснюється в порядку, встановленому органами місцевого самоврядування. Питання зміни статусу гуртожитків належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" органи місцевого самоврядування приймають рішення про проведення реконструкції, капітального ремонту, переобладнання гуртожитків, про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання в ньому людей і про знесення аварійних та непридатних для проживання гуртожітків, а також звертаються з позовами до суду про примусову передачу у власність територіальних громад гуртожитків, що знаходяться у власності суб'єктів, утворених в результаті корпоратизації чи приватизації колишніх державних та комунальних підприємств.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснила, що фактично її мета полягає у приватизації житла у якому вона проживає, яка можлива лише за умови передачі гуртожитку у власність територіальної громади.

Однак, як раніше зазначалось, Законом право на звернення до суду з таким позовом надано органу місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька