Провадження № 2/161/4960/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 вересня 2015 року між сторонами було укладено договір позики грошей у сумі 200 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач ОСОБА_2 написала розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей та домовленість, що поверне вказану суму до 16 вересня 2015 року. Однак у визначений строк відповідач боргу не повернула, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 200 доларів США боргу, що по курсу НБУ становить 6 448 грн. 86 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 216 грн. 25 коп., а всього 6 665 грн. 11 коп.

Позивач в судове засідання не з'явилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст.. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 08.09.2015 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 гроші в сумі 200 доларів США, які зобов'язувалася повернути до 16.09.2015 року, вказана обставина підтверджується договором позики (а.с. 8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобов'язання перед позичальником виконала, передала останньому грошові кошти в розмірі 200 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 8).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернула, основна заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 200 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 448 грн. 86 коп., а тому з неї слід стягнути в користь позивача суму позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пеня за прострочення виконання зобов'язання становить 216 грн. 25 коп. за період з 17.09.2015 року по 12.10.2015 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 200 (двісті) доларів США, що по курсу НБУ становить 6 448 (шість тисяч чотириста сорок вісім) грн. 86 коп. боргу за договором позики та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 216 грн. 25 коп., а всього 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімсот сімдесят) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська