Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Василевича В.С., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 02 червня 2014 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс" про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права вимоги за кредитним договором та визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 02 червня 2014 року позов ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 задоволено: звернено стягнення на предмет іпотеки- на квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судовий збір в розмірі 3441 грн.

У задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи.

Висновок суду про заміну кредитора і про те, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло право звернення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог суперечить вимогам ст.1077, 1078 ЦК України та рішенню Здолбунівського районного суду від 26 червня 2012 року.

Зазначає, що виконавчий лист, який був виданий на виконання рішення Здолбунівського районного суду від 26 червня 2012 року не був пред'явлений до виконання, а ухвалою Здолбунівського районного суду від 06 березня 2014 року було відмовлено ПАТ "Омега Банк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") в поновленні пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1, що підтверджує недійсність договорів факторингу.

В матеріалах справи відсутні будь-які первинні докази про проведення будь-яких платежів між ПАТ "Сведбанк", ТзОВ "Кредитні ініціативи", ФК "Вектор плюс" та платежі, що стосуються відступлення по кредитному договору, а тому укладений договір 28 листопада 2012 року не є договором факторингу.

Вказує, що операції факторингу не розповсюджуються на фізичних осіб у відповідності до п.п.2 п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" №231 від 03 квітня 2009 року.

Всупереч ст.1083 ЦК України та п.2.6. договору факторингу, укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ФК "Вектор Плюс" 28 листопада 2012 року, ФК "Вектор Плюс" здійснив наступне відступлення права грошової вимоги без будь-якого дозволу та згоди Банку.

В матеріалах справи відсутні копії нотаріально посвідчених додатків до договорів про відступлення за іпотечними договорами, що свідчить про порушення нотаріальної форми правочину.

Оспорюваний договір факторингу суперечить ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки при його укладенні були порушені вимоги ст.ст. 514, 1078, 1079, 1083 ЦК України.

Просить рішення Рівненського міського суду від 02 червня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" в частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 09.10.2007 року, визнати недійсним з моменту укладення договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, укладений між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи".

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а резолютивна частина рішення суду першої інстанції - зміні з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником є ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №1701/1007/71-038, предметом якого згідно п.1.1. договору є грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 64800 доларів США на строк з 09 жовтня 2007 року по 08 жовтня 2020 року включно (а.с.40-43).

Згідно п.1.4. договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2007 року з метою придбання двокімнатної квартири №32 в будинку №27, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Відінська.

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №170/1007/71-038-Z-1, предметом якого згідно п.2 є: двокімнатна квартира АДРЕСА_2

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстровим №1207.

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" (правонаступник ВАТ "Сведбанк") та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (фактор) укладено договір факторингу №15, згідно п.2.1 якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації (а.с.17-30).

Пунктом 2.6 вказаного договору факторингу №15 передбачено наступне право відступлення фактором прав вимоги заборгованості до боржників згідно ст.1083 ЦК України: наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ФК "Вектор Плюс" здійснив наступне відступлення права грошової вимоги без будь-якого дозволу та згоди Банку, чим порушено п.2.6 договору факторингу №15 і це є однією із підстав для застосування ч.1 ст.203 ЦК України, - не заслуговують на увагу та спростовуються п.2.6.5. договору факторингу №15: "письмовий дозвіл від Банку не потрібен, якщо особа, яка має намір придбати у Фактора право вимоги заборгованості від боржників, є банківською установою або фінансовою установою (у т.ч. факторинговою компанією), яка пов'язана відносинами контролю з банківською установою".

28 листопада 2012 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" (фактор) укладено договір факторингу, предметом якого згідно п.2.1 є відступлення клієнтом свого права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників та у Переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації (а.с.8-16).

Відповідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги (ч.1 ст.1078 ЦК України), оскільки закріплення в ст.177 ЦК України майнового права як самостійного об'єкта цивільних прав дало юридичну можливість передавати права вимоги кредитора в рамках існуючих цивільно-правових договорів.

ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло право звернення на предмет іпотеки, оскільки 28 листопада 2012 року було укладено два договори: між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про відступлення прав за іпотечними договорами (по договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року); між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" про передачу прав за іпотечним договором (по договору факторингу від 28 листопада 2012 року) - (а.с.34, 194-195).

Передання прав іншій особі за правочином є підставою заміни кредитора у зобов'язанні згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, до якого переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України), а тому висновок суду першої інстанції про заміну кредитора і про набуття ТзОВ "Кредитні ініціативи" статусу стягувача відповідають положенням чинного законодавства.

В порушення положень ст.526 ЦК України відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення кредиту, який є його невід'ємною частиною.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 26 червня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Сведбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 535930 грн. 60 коп. (основний борг) і 10000 грн. 00 коп. (пеня), яке не виконане (що також відповідачем визнано в його апеляційній скарзі), оскільки ухвалою Здолбунівського районного суду від 06 березня 2014 року заявнику ПАТ "Омега Банк" було відмовлено у поновленні пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с.107, 139).

Вказані обставини виключають подвійне стягнення позивачем суми заборгованості.

Судом першої інстанції вірно з'ясовано наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ "Кредитні ініціативи" в розмірі 881887 грн. 51 коп. згідно розрахунку заборгованості за кредитом,що складається із заборгованості за кредитом -438144 грн.28 коп.;заборгованості по відсоткам - 205275 гривень 91 коп. та пені в розмірі 238467 гривень 32 коп., а відповідачем по справі іншого розрахунку заборгованості не надано, чим не оспорено її розмір.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в ньому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи містять повідомлення про усунення порушень від 16 серпня 2013 року, в якому також зазначалося і про відступлення права вимоги до ТзОВ "Кредитні ініціативи", що свідчить про дотримання процедури дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки, яка регулюється положеннями ст.35 Закону України "Про іпотеку", ст.1082 ЦК України (а.с.57-58).

Право звернення стягнення на предмет іпотеки передбачене п.11 іпотечного договору: іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом. пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках,передбачених основним зобов'язанням та цим Договором, у т.ч. у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку": у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом вірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у зв'язку відсутністю підстав для застосування положень ч.1 ст.203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки оспорюваний договір факторингу відповідає положенням ст.ст. 514, 1078, 1078, 1079 ЦК України, на які відповідач покликається в апеляційній скарзі (зокрема, щодо обсягу прав, що переходить до нового кредитора; предмету договору факторингу; сторін у договорі факторингу; наступного відступлення права вимоги).

Відповідно до змісту підпункту 2 п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" №231 від 03 квітня 2009 року (в редакції, що діяла на момент укладення договору факторингу), до фінансової послуги факторингу включається набуття грошової вимоги не лише до фізичних осіб, а також і до тих боржників, які є суб'єктами господарювання за договором., а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу також є необгрунтованими.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та наявним в справі матеріалам, проте резолютивна частина рішення не відповідає ст.39 Закону України "Про іпотеку", а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Згідно вимог ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

На підставі наведеного, ст.39 Закону України "Про іпотеку", керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 02 червня 2014 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; паспорт серії НОМЕР_2, виданий Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області 17 лютого 1998 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (бульвар Незалежності, буд. 14, м. Бровари, Київська область, , п/р. 2001 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО: 300346) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1701/1007/71-038-Z-1 від 09 жовтня 2007 року, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумовою Н.Г. за реєстровим №1207 (Витяг з Державного реєстру правочинів за НОМЕР_3, виданий 09 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумовою Н.Г., № правочину НОМЕР_4) з метою погашення заборгованості в розмірі 881887 грн. 51 коп. (вісімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят сім гривень і п'ятдесят одна копійка)що складається із заборгованості за кредитом -438144 грн.28 коп.;заборгованості по відсоткам - 205275 гривень 91 коп. та пені в розмірі 238467 гривень 32 коп., за кредитним договором №1701/1007/71-038 від 09 жовтня 2007 року.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Судді: Малько О.С. Василевич В.С. Григоренко М.П.