Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/2159/14 Головуючий у І інстанції: Щербань Л.С.
Провадження № 22-ц/778/884/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 7,33 га. 01 жовтня 2006 року між ним та ТОВ «Запорізькі лани» в особі директора Новікової К.С. укладено договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 7,33 га строком на 5 років. Договір зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 26.04.2010 року за НОМЕР_1 на 5 років. Пунктом 9 договору визначений розмір орендної плати, що становить 1200,00 грн або 3 тони зернових та 200 кг соняшнику на рік, яка згідно пункту 11 договору вноситься до 31 жовтня кожного року. В порушення умов договору орендна плата у 2012 та 2013 роках сплачувалася позивачу несвоєчасно: за 2012 рік орендар остаточно розрахувався лише у 2013 році, а по орендній платі за 2013 році остаточний розрахунок відбувся після 31 жовтня, що є порушенням умов договору та його прав. Пунктом 38 договору передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Посилаючись на порушення строків виплати орендної плати ТОВ «Запорізькі лани», позивач просив суд припинити договір оренди від 01.10.2006р.

24.11.2014 року в уточненій позовній заяві позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.10.2006р., укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани», зареєстрований в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 26.04.2010 року за НОМЕР_1.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року у позові відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального прва, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити

позовні вимоги.

Сторони, будучи повідомлені про час, день та місце розгляду справи, до судового засідання апеляційного суду 09 квітня 2015р. повторно не з»явились, тому колегія у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула справу у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, місцевий суд вказував, що відповідачем на момент ухвалення рішення повністю виплачено йому орендну плату за 2012-2013рр., а також орендарем не було допущено системних порушень умов договору оренди, і тому не мається підстав для його припинення.

Колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» в редакції закону станом на час укладення договору оренди 01.10.2006р., договір набирає чинності після його державної реєстрації, строк його дії визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору є договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,33 га, розташованої в с. Щасливе, Оріхівського району Запорізької області, укладений 01 жовтня 2006р. між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «Запорізькі лани» строком на 5 років.

У відповідності до чинного на той час земельного законодавства Оріхівським районним відділом земельних ресурсів цей договір оренди зареєстровано 01 жовтня 2006 року за номером № 737 ( а.с. 6). 26 квітня 2010р. Оріхівським районним відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» здійснено повторно реєстрацію цього договору оренди у зв»язку із змінами в законодавстві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за НОМЕР_1 ( а.с. 6).

Сторони вважали, що саме з моменту повторної державної реєстрації - 26 квітня 2010р. слід відраховувати строк дії договору, хоча земельна ділянка за актом приймання-передачі була передана від орендодавця до орендаря 04 жовтня 2006 року та до цього часу знаходиться в його користуванні. Строком припинення дії договору сторони вважали - 26 квітня 2015р.

Розглядаючи справу, місцевий суд не врахував вимоги ст. 18, ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час укладення цього договору, ототожнивши момент набрання чинності цим договором із терміном його дії, який сторонами було визначено в пункті 8 договору в 5 років, і внаслідок цього прийшов до помилкового висновку, що строк дії договору закінчується 26 квітня 2015р.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є ЗУ «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно з пунктом 43 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

У справі, що переглядається, ОСОБА_2 та ТОВ "Запорізькі лани" дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 01 жовтня 2006 року договор оренди своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Висновок суду першої інстанції про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата його державної реєстрації є помилковим, при цьому суд одночасно помилково відраховував строк дії договору з дати повторної державної реєстрації, яка відбулась у зв»язку із змінами у чинному законодавстві, зокрема, зі зміною органу та порядку державної реєстрації договорів оренди землі. Відповідно до положень договору оренди та ЗУ «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Таку правову позицію висловлено Верховним судом України в постанові № 6-162ц13 від 19 лютого 2014р., прийнятій в порядку ст.ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів, що розглядають справи із подібних правовідносин, що регулюються нормативно-правовим актом, щодо застосування якого прийнято правову позицію.

З огляду на вказаний аналіз та виходячи із обставин справи, строк дії договору оренди землі у цій справі сплив 01 жовтня 2011 року, тому з цієї дати припинились і зобов»язання сторін, що випливають з цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що після 01 жовтня 2011р. ТОВ «Запорізькі лани» продовжувало користуватись земельною ділянкою позивача до теперішнього часу, а тому відповідач продовжував сплачувати, а позивач приймати від нього орендну плату на тих же умовах, що були визначені договором.

Позивач вказував, а суд перевірив та встановив, що станом на момент звернення з цим позовом боргу по орендній платі у відповідача перед позивачем за 2012 та 2013рр. не мається. Тому, вказуючи на відстутність порушеного права позивача та відсутність системності в діях відповідача зі сплати орендної плати, відмовив у розірванні договору.

Отже суд дійшов правильного висновку про те, що право позивача на тепер не є порушеним, тому обгрунтовано відмовив в задоволенні позову про розірвання договору оренди, укладеного між сторонами 01.10.2006р., із заявлених позвачем підстав.

Колегія вважає, що ці висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам норм матеріального права. До того ж, колегія зважує на ті обставини, що фактично договір є припи-

неним через сплив строку, на який його було укладено, тобто 01.10.2011р.

Так, відповідно до вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на момент закінчення строку дії договору, орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов»язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

За змістом ч. 6 ст. 33 вказаного Закону, у разі продовження орендарем користування земельною ділянкою за відсутності заперечень орендодавця, цей договір вважається продовженим, але за умови укладення додаткової угоди, яка згідно з вимогами ч. 8 цієї ж норми має бути обов»язково укладена сторонами у місячний строк.

Так, згідно з пунктом 8 договору орнеди між сторонами узгоджено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 20 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмового орендодавця про намір продовжити його дію.

За матеріалами справи вбачається, що листа-повідомлення про намір продовжити орендні відносини орендар орендодавцю не направляв, а додаткова угода між сторонами після 01.10.2011р. не укладалась.

За таких обставин, строк дії договору оренди сплив, і в такому разі вимоги про його розірвання не можуть бути задоволені.

Враховуючи, що помилковість висновків суду щодо вирахування строків дії договору не призвела до неправильного вирішення справи про відсутність підстав для розірвання договору оренди, колегія вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.