АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

16 квітня 2015 року М. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі : головуючого судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про повернення банківського вкладу, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» - Ліпської Олени Віталіївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» ( надалі - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії») на її користь депозитний вклад у сумі 700 000 доларів США, зобов'язавши відповідача видати вказані кошти готівкою одноразовою операцією через касу ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Позов обґрунтовано тим, що 27 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено Договір № 263/05/535754 про відкриття Депозитного Рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування, предметом якого є розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу у сумі 700 000 доларів США строком до 27 листопада 2016 року (36 місяців) з процентною ставкою у розмірі 7,1% річних. На виконання умов договору вона здійснила вклад в сумі 700 000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути на її вимогу у будь-який час протягом строку дії договору.

07 листопада 2014 р. вона звернулась до відповідача з заявою про дострокове повернення депозитного вкладу та процентів.

Проценти за користування вкладом відповідач повернути погодився, а депозитний вклад в сумі 700 000 доларів США всупереч умовам договору не повернув, чим порушив її право власності на грошові кошти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_1 готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти у сумі 700 000 доларів США, розміщені згідно Договору № 263/05/535754 від 27.11.2013 р. про відкриття Депозитного Рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої доводи мотивує тим, що незалучення Національного банку України до участі в справі в якості третьої особи призвело до порушення норм процесуального права, оскільки ухвалене рішення впливає на права та обов'язки вказаної особи щодо здійснення банківського регулювання діяльності відповідача.

Відповідач дотримався передбаченого договором порядку повернення вкладу шляхом перерахування коштів 27.11.2014 р. з депозитного на поточний рахунок позивача, чим виконав своє зобов'язання щодо дострокового повернення вкладу.

З урахуванням п.п.9 п.1 постанови Правління НБУ від 29.08.2014 р. №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», яким встановлено обмеження для банків щодо видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати, банк не мав змоги виконати вимогу позивача про негайну виплату через касу банку готівкових коштів в розмірі 700 000 доларів США з поточного рахунку одноразовою операцією. При цьому позивач не була позбавлена права отримати кошти в національній валюті шляхом перерахування на її рахунок у гривні, відкритий в банку.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» Ковриженко С.О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено договір №263/05/535754 про відкриття Депозитного Рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування, згідно якого клієнт перераховує з поточного (мультивалютного) рахунку НОМЕР_2 у доларах США, відкритого в рамках договору щодо банківського обслуговування, а банк приймає на депозитний рахунок кошти на умовах та порядку, передбаченому договором та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії», затверджених Наказом Голови Правління №37 від 16.01.2012 р., або Умов, що затверджені на заміну вищезазначеним. Умови є невід'ємною частиною цього договору та розміщаються на сайті банку (а.с.12).

Відповідно до умов договору сума вкладу складає 700 000 доларів США, термін повернення вкладу - 27 листопада 2016 року, строк розміщення вкладу - 36 місяців, процентна ставка за вкладом - 7,10% річних.

27 листопада 2013 року ОСОБА_1 здійснила вклад в іноземній валюті у сумі 700 000 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №96694863 (а.с.13).

07 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» з письмовою заявою про дострокове повернення вкладу (а.с.16).

27 листопада 2014 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» повідомило відповідача про неможливість видачі коштів готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку у зв'язку з набранням чинності постанови Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 року №540 (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відмова відповідача у видачі вкладу у зв'язку з встановленням Національним банком України певних обмежень не ґрунтується на зазначених вимогах закону та порушує права позивача, гарантовані ст. 41 Конституції України.

Введені Національним банком України обмеження на видачу вкладів на підставі постанови №540 від 29 серпня 2014 р. «Про ведення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», виходячи з преамбули цієї постанови щодо мети введення додаткових механізмів, не звільняють сторону від обов'язку виконати взяте на себе зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в частині не притягнення до участі в справі в якості третьої особи Національного банку України є необґрунтованими, оскільки ухвалене по справі рішення на права та обов'язки вказаної особи не впливає.

Разом з тим, стягуючи на користь позивача грошові кошти, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач дотримався встановленого договором порядку дострокового повернення вкладу шляхом перерахування коштів з депозитного на поточний рахунок позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.1066 та ч. 1ст.1067 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Як вбачається з до п. 3.3.3.5 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» (із змінами і доповненнями, внесеними Наказом №508 від 10.11.2014 р.) повернення вкладу здійснюється банком у безготівковій формі шляхом перерахування суми вкладу та нарахованих за користування вкладом процентів на поточний рахунок в день настання терміну повернення вкладу або в день дострокового повернення вкладу за ініціативною клієнта. Днем повернення вкладу вважається день списання коштів з депозитного рахунку. При цьому вклад та проценти за ним зберігаються банком на поточному рахунку до моменту їх витребування клієнтом. Після повернення вкладу депозитний рахунок закривається в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно виписки по особовим рахункам, 27.11.2014 року відповідач перерахував із депозитного рахунку на поточний рахунок позивача вклад з відповідними відсотками в сумі 748 627,85 доларів США (а.с.15).

Таким чином, перерахувавши 27.11. 2014 року на поточний рахунок вкладника вклад в сумі 700 000 доларів США та нараховані проценти за вкладом в сумі 48 627,85 доларів США, банк виконав свої зобов'язання за договором № 263/05/535754 про відкриття Депозитного Рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування. При цьому особа позбавлена реальної можливості отримати власні кошти готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу банку.

З огляду на викладене, ухвалене по справі судове рішення підлягає зміні шляхом стягнення з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_1. грошових коштів, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_2, відкритого на ім'я позивача за Договором №0753/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 27 листопада 2013 року в сумі 700 000 доларів США

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в частині стягнення грошових коштів в сумі 700 000 доларів США змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_2, відкритому на ім'я ОСОБА_1 за Договором №0753/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 27 листопада 2013 року в сумі 700 000 доларів США.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/5796/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гриньковська Н.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.