АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2567/2015 Головуючий у І інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарях - Осмолович В.С., Дудікову А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою Ландишевої Світлани Миколаївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» про зобов'язання виконати умови договору та стягнення пені,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ТОВ «УМК» про зобов'язання виконати умови договору та стягнення пені

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами 22.03.2011 р. був укладений Договір № 28/ПП-1, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснити будівництво жилого комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгом на земельній ділянці по АДРЕСА_1, а саме нежитлове приміщення (машиномісце №28) в підземному паркінгу і передати його позивачу, ОСОБА_2 зобов'язалась забезпечити оплату вартості будівництва Об'єкту та прийняти його у свою власність відповідно до умов Договору. Відповідно до п.4.7 Договору ТОВ «УМК» зобов'язалось після здачі будинку в експлуатацію на підставі Акту передання-приймання Об'єкту, передати його у власність Пайовика в строк не пізніше одного місяця з моменту здачі будинку в експлуатацію. Незважаючи на те, що 22.11.2012 р. відповідач отримав Сертифікат Інспекції архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, який засвідчував відповідність закінченого будівництвом Об'єкта і прийняття його в експлуатацію, останній не вчинив жодних дій щодо передачі відповідно до умов Договору у власність позивача машиномісця №28, будівництво якого було оплачено в розмірі 100%. На підставі положень Договору відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми, сплаченої Пайовиком за кожен день прострочення у разі продовження строку введення будинку в експлуатацію більше ніж на 3 місяці. Також позивач посилається на те, що в зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з боку відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що сплативши всі кошти за підземний паркінг вона позбавлена можливості ним користуватись, маючи новий автомобіль, змушена тримати його під вікнами будинку та жити в постійному страху, що його буде пошкоджено. Через постійний стрес вона позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя та спокійно працювати, а змушена звертатись в суд за захистом свого права та отримувати правову допомогу

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.11.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ТОВ «УМК» на користь ОСОБА_2 пеню за неналежне виконання договору в розмірі 71 175,00 грн. Стягнуто з ТОВ «УМК» в дохід держави судовий збір в розмірі 711,75 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційної скарзі представник ТОВ «УМК», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивачки заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2011 р. між ТОВ «УМК», забудовником, та ОСОБА_2, пайовиком, був укладений Договір № 28/ПП-1 про пайову участь у будівництві об»єкту нежитлового фонду.

Відповідно до положень п. 1.2 Договору забудовник своїми силами і засобами, за рахунок коштів пайовика, зобов»язався здійснити будівництво житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами на земельні ділянці по АДРЕСА_1 і передати пайовику об»єкт нежитлового фонду, який визначений та зарезервований за пайовиком на період будівництва будинку на підставі цього договору та буде збудований забудовником згідно з Проектом будівництва будинку з урахуванням комплексу робіт, передбачених технічними характеристиками нежитлових приміщень, а пайовик забезпечує оплату вартості будівництва об»єкту та приймає його у свою власність відповідно до умов договору.

За позивачем згідно з умовами договору був зарезервований Об»єкт: нежитлове приміщення - машиномісце 28 в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1.

Загальна вартість Об»єкту відповідно до п.2 договору становить 195 000 грн.

Сторони погодили, що строк здачі будинку в експлуатацію визначається у відповідності до Проекту будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами. Запланований строк здачі Будинку в експлуатацію - другий квартал 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ТОВ «УМК» на користь ОСОБА_2 пеню за неналежне виконання договору в розмірі 71 175,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що на момент постановлення рішення з боку відповідача суду не надано доказів про виконання свого обов»язку щодо дотримання строків ведення Об»єкту (машиномісця в підземному паркінгу) в експлуатацію.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

На підставі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі справи вбачається, позивачка сплатила вартість об»єкту будівництва відповідно до умов Договору в повному обсязі в розмірі 195 000 грн.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Судом встановлено, що відповідно до Проекту будівництва житлового комплексу з об»єктами обслуговування населення по АДРЕСА_1 житловий комплекс, який розташований на ділянці має два житлових будинки, які складаються з секцій, зблокованих між собою. Також на зазначеній ділянці запроектовано дитячий садок та 4 відокремлених блоки підземних автостоянок на 446 машиномісць.

До першої черги будівництва відносилось будівництво 4-секційного 23-х поверхового житлового будинку з комплексом робіт по влаштуванню внутрішньо-майданчикових інженерних комунікацій, трансформаторної підстанції та двох відокремлених блоків підземних паркінгів на 136 машиномісць та повного благоустрою території.

Сторони погодили, що строком здачі об»єкту в експлуатацію є 2 квартал 2011 року, однак він може бути продовжений відповідно до положень п.4.1.8 Договору на 3 місяці, тобто, не пізніше 30.09.2011 року.

04.12.2012 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві був виданий ТОВ «УМК» Сертифікат, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об»єкта, а саме житлового будинку № 1 та трансформаторної підстанції й підтверджено його готовність до експлуатації.

Згідно з п.4.1.8. у разі продовження строку введення будинку в експлуатацію більш ніж на 3 місяці забудовник зобов»язаний сплатити пайовикові пеню в розмірі 0,1 % від суми, сплаченої пайовиком загальної вартості будівництва об»єкту за кожний день прострочення, починаючи з 01 жовтня 2011 р.

В справі відсутні будь-які докази про те, що приміщення паркінгів були здані в експлуатацію.

Разом з тим, відповідно до умов договору стягнення пені передбачено у разі порушення строку здачі в експлуатацію будинку 1, а не об»єкту будівництва - паркінгу.

За таких обставин, на користь позивачки мала бути нарахована пеня за період з 01.10.2011 р. по 04.12.2012р.

Висновки суду про те, що пеня має нараховуватися за кожень день невиконання зобов»язань з 01.11.2012 р. по 01.11.2013 р., оскільки об»єкт не зданий в експлуатацію, порушене позивачки право триває до виконання зобов»язань, є помилковим, суперечить п.4.1.8. укладеного між сторонами договору, який пов»язує право позивачки на стягнення пені у разі продовження строку введення будинку в експлуатацію, який прийнятий в експлуатацію 04.12.2012р.

Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого прана або про особу, яка його порушила.

З 01 жовтня 2011 року позивачці було відомо про порушення відповідачем строків введення будинку в експлуатацію.

Разом з тим, з даним позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 16 листопада 2013 року, здавши позовну заяву на пошту.

На підставі частин другої-четвертої ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем ТОВ «УМК» під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності до позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення пені у сумі 71175 грн.

За таких обставин, на користь позивачки підлягає стягненню пеня в розмірі 0,1 % в межах строку позовної давності за період з 16.11.2012 р. по час здачі будинку в експлуатацію, тобто по 04.12.2012 р., що виходячи із вартості оплаченого ОСОБА_2 об»єкту будівництва в сумі 195 000 грн., становить 3 510 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої з ТОВ «УМК» на користь позивачки пені за неналежне виконання договору з 71 175 грн. до 3510 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає зменшенню й розмір стягнутого з відповідача в дохід держави судового збору з 711 грн. 75 коп. до 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Ландишевої Світлани Миколаївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року змінити.

Зменшити розмір стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» на користь ОСОБА_2 пені за неналежне виконання договору з 71 175 грн. до 3510 грн.

Зменшити розмір стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» в дохід держави судового збору з 711 грн. 75 коп. до 243 грн.60 коп.

В решті дане рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді