У Х В А Л А

17 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділякою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання внести зміни в забудову фундаменту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, зобов'язано ОСОБА_4 внести зміни в забудову фундамента таким чином, щоб відстань від будинку, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, була не менше 1 м до межі суміжної земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, і належить на праві власності ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2014 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні належною йому частиною земельної ділянки площею 0,306 кв.м. шляхом демонтажу частини огорожі будинку АДРЕСА_2 довжиною 0,85 м і шириною 0,36 м, в решті позову відмовлено; рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 змінено: зобов'язано ОСОБА_6 виконувати будівництво будинку на фундаменті, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у спосіб, який забезпечуватиме дотримання відстані від найбільш виступної конструкції стіни будинку АДРЕСА_1 зверненої до межі сусідньої земельної ділянки не менше 0,95 м до лінії проходження огорожі між земельними ділянками, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У жовтні 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 386, 391 ЦК України та статей 90, 91, 103 і 152 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року та 5 листопада 2014 року.

Водночас заявник просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 31 жовтня 2014 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який виходив із доведеності позовних вимог ОСОБА_4 щодо розташування частини огорожі будинку, належної ОСОБА_5, на земельній ділянці ОСОБА_4, накладення земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_5, на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_4, а також із доведеності позовних вимог ОСОБА_5 щодо розташування ОСОБА_4 фундаменту будинку з порушенням вимог Державних будівельних норм України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44.

Надані для порівняння:

- рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року ухвалене в справі про визначення порядку користування земельною ділянкою та про встановлення права користування земельною ділянкою й відновлення порушених прав;

- рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року ухвалене в справі про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання договорів купівлі-продажу та державних актів недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання повернути земельні ділянки;

Зазначені судові рішення касаційного суду ухвалені в справах з іншим предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового правозастосування, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділякою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання внести зміни в забудову фундаменту за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема