АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-3620 Головуючий у 1-й інстанції - Кондратенко О.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2012 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 14 156 грн. 91 коп. та вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в зазначеній частині змінити та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача суми комісії в розмірі 630 грн. та плати за пропуск платежів в розмірі 6 793 грн. 64 коп. (а.с.76-78).

В частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000 грн. та відсотків у розмірі 733 грн. 27 коп. рішення суду не оскаржується, а тому в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

В суд апеляційної інстанції відповідач та її представник не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_3 7 квітня 2015 року (а.с.105). За правилом ч.5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

15 квітня 2015 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутність (а.с.106).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача та її представника, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника позивача, Гречіна В.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

26 вересня 2011 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_4 укладений договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00079229, згідно якого їй було надано грошові кошти в національній валюті України в сумі 6 000 грн. у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, на поточні потреби, вона ж у свою чергу зобов'язалася повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених даним договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину даного договору (а.с. 6-13).

Відповідач прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконала, заборгованість по кредиту становить 6 000 грн.; 733 грн. 27 коп. - відсотки; 630 - комісія за розрахункове обслуговування; 6 793 грн. 64 коп. - плата за пропуск платежів, а всього 14 156 грн. 91 коп., про що свідчить розрахунок заборгованості станом на 20 липня 2012 року (а.с.5).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно задоволені позовні вимоги про стягнення комісії в розмірі 630 грн. та плати за пропуск платежів в розмірі 6 793 грн. 64 коп., не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині враховуючи наступне.

Відповідач посилається на те, що нарахування комісії є безпідставним, а сама умова договору про її сплату є нікчемною в силу закону, оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про захист прав споживачів".

Водночас, відповідно до змісту укладеного між сторонами договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00079229 ним встановлена комісія за управління кредитом, оскільки укладений сторонами договір є комплексним, відповідно до положень ст. ст. 3, 6 та 626 ЦК України, і містить як норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов'язані з кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем (п.1.1. розділу II Договору).

З огляду на викладене, у даному конкретному випадку комісія встановлена за дії, які є послугою банку по обслуговуванню поточного рахунку клієнта.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного задоволення судом позовних вимог про стягнення плати за пропуск платежів у розмірі 6 793 грн. 64 коп., яка не передбачена кредитним договором, також не можуть бути прийняті апеляційним судом в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що указана сума є сумою пені за прострочення сплати передбачених договором платежів, яка передбачена п. 4.3. Договору.

Висловлені в ході апеляційного розгляду письмові доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції помилково не було застосовано позовну давність до вимог про стягнення пені (заява від 15.04.2015 року, а.с.106), також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення виходячи з наступного.

За правилом ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладеної у постанові від 20 листопада 2013 р. № 6-126 цс 13, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Законустосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

В даному випадку з матеріалів справи убачається, що заява про застосування позовної давності до суду першої інстанції відповідачем не подавалась. Судом проведений заочний розгляд справи, оскільки відповідач, діючи на власний розсуд, не з'явився у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи (а.с.35).

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки районного суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко