Справа № 686/3301/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі - Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів, посилаючись на те, що на праві спільної сумісної власності подружжя позивачу та його колишній дружині ОСОБА_4 належить квартира № 20, що у буд. № 4 по вул. Попова у м. Хмельницькому. До недавнього часу у квартирі проживали і були зареєстровані позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачі по справі.

У січні 2012 року ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_5 забравши свої особисті речі залишили квартиру і переїхали на інше місце проживання.

За увесь період відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1 січня 2012 року в квартирі оплата усіх комунальних платежів проводилась виключно ОСОБА_1 як ті, що обраховуються за лічильниками, так і ті, що розраховувались без врахування показників лічильників (квартплата, опалення та вивіз твердих відходів).

ОСОБА_1 провів оплату комунальних послуг - квартплата, тверді відходи та опалення за період з 1.01.2012 року по 31. 12.2014 року. Ця сума складає 7 962 грн. 47 коп.

Третина цієї суми становить 2 654 грн. 16 коп., а 2/3 становить 5308,31 грн.

Позивач посилається на те, що у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, по вимозі кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за увесь час прострочення боргу. ОСОБА_1 стверджує, що відповідачі повинні сплати йому:

- суму боргу - 5308,34 грн.,

- відсоток від індексу інфляції - 1339,55 грн.,

- 3% річних - 493,45 грн., а всього 7141 грн. 47 коп.

Таким чином, відповідачі зобовязані сплатити на його користь кожен по 1/2 частині від 7 141 грн. 31 коп., що буде становити 3570 грн. 67 коп.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість по оплаті за комунальні послуги по 3570 грн. 67 коп. з кожного із відповідачів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники позовні вимоги уточнили і остаточно просили позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши на користь позивача за витрати, які були ним понесені по оплаті комунальних послуг за період з 1.01.2012 року по 1.09.2015 року, а саме оплату за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у сумі 3038 грн. 20 коп., оплату за послуги теплопостачання у сумі 6585,41 грн., вивіз твердих відходів у сумі 579,57 грн., а всього 10203, 18 грн.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник у судове засідання не прибули, Представник відповідачів у судове засідання не прибула, просила розглянути справу у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачі проживали за іншою адресою і сплачували комунальні послуги. Вважають, що позовні вимоги вони ОСОБА_1 є безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача, його представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. п. 8.9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 24 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник, орендар чи наймач зобов'язані щомісячно оплачувати надані комунальні послуги за визначеними тарифами.

Правила користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями передбачають, що користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди). Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) які проживають з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника будинку (квартири) зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги, крім квартплати, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартплату і плату за комунальні послуги.

Частиною 1 ст. 360 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регресу) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить квартира № 20, що у буд. № 4 по вул. Попова у м. Хмельницькому. Як член сімї власників означеної квартири зареєстрована дочка - ОСОБА_5

У січні 2012 року ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_5, забравши свої особисті речі, залишили квартиру і переїхали на інше місце проживання.

Судом встановлено, що за увесь період відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1 січня 2012 року в квартирі оплата усіх комунальних платежів проводилась ОСОБА_1 як тих послуг, що обраховуються за лічильниками, так і ті, що розраховувались без врахування показників лічильників (оплата за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, оплата за послуги теплопостачання, вивіз твердих відходів).

ОСОБА_1 провів оплату комунальних послуг за період з 1.01.2012 року по 1.09.2015 року - оплата за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території - 3038 грн. 20 коп., оплата за послуги теплопостачання - 6585,41 грн., вивіз твердих відходів - 579,57 грн., а всього 10203, 18 грн.

Суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню з відповідачів 10203,18 грн.:3= 3401,06 грн.х2= 6802,12 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, по вимозі кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за увесь час прострочення боргу.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачів інфляційних втрат - 4894, 16 коп., а також 3% річних - 1269,61 грн. у відповідності до ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки у відповідачів відсутні зобовязання перед позивачем, оскільки між сторонами наявні деліктні зобовязання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 360, 541, 544 Цивільного кодексу України, ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2) по 3401,06 грн. з кожної.

У решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати у сумі по121,18 грн. з кожної.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.