УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за поданням Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про зміну порядку і способу виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Департаменту молодіжної політики і спорту Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайоного суду Волинської області від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 15 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - Перший ВДВС Луцького МУЮ) звернувся до суду з указаним поданням, в обґрунтування посилаючись на те, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист, виданий 01 серпня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в спілкуванні з неповнолітніми синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх вихованні, встановлення ОСОБА_3 порядку участі в спілкуванні з неповнолітніми дітьми та їх вихованні: в другу й останню суботу та неділю кожного місяця з 10 год. суботи до 22 год. неділі.

Станом на 12 березня 2014 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2011 року не виконане. Посилаючись на те, що зазначене судове рішення можливо виконати шляхом заборони ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, заявник просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2011 року шляхом заборони ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з неповнолітніми синами та їх вихованні, встановлення ОСОБА_3 порядку участі в спілкуванні з дітьми та їх вихованні: в другу й останню суботу та неділю кожного місяця з 10 год. суботи до 22 год. неділі.

Ухвалою Луцького міськрайоного суду Волинської області від 05 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15 липня 2014 року, заяву задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Заборонено ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з неповнолітніми синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх вихованні. Встановлено ОСОБА_3 порядок участі в спілкуванні з неповнолітніми синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх вихованні: в другу та останню суботу і неділю кожного місяця з 10 год. суботи до 22 год. неділі».

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення судами норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Постановляючи ухвалу про зміну способу виконання судового рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що державний виконавець позбавлений можливості виконати рішення суду відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте погодитися з такими висновками не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2011 року зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні і вихованні з неповнолітніми синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено ОСОБА_3 порядок участі в спілкуванні з дітьми та в їх вихованні: в другу і останню суботу та неділю кожного місяця з 10 год. суботи до 22 год. неділі.

01 серпня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист.

05 серпня 2011 року Першим ВДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом та надано строк для добровільного виконання рішення суду. В добровільному порядку вказане рішення суду виконано не було.

Постановами Першого ВДВС Луцького МУЮ від 19 серпня 2011 року, від 06 вересня 2011 року, від 03 березня 2012 року, від 19 березня 2013 року, від 23 вересня 2013 року, 19 листопада 2013 року, від 09 січня 2014 року, від 27 січня 2014 року, від 08 лютого 2014 року дозволено проводити виконавчі дії та залучити працівників Служби у справах дітей Луцької міської ради до проведення виконавчих дій.

Відповідно до актів Першого ВДВС Луцького МУЮ від 27 серпня 2011 року, від 10 вересня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були відсутні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2011 року задоволено подання державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ про оголошення розшуку ОСОБА_4 та оголошено її розшук.

Відповідно до акта Першого ВДВС Луцького МУЮ від 10 березня 2012 року ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були присутні за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_4 зобов'язалась не чинити ОСОБА_3 перешкоди в спілкуванні з дітьми, однак лише в приміщенні зазначеного будинку. ОСОБА_3 відмовився спілкуватись з дітьми за вказаною адресою.

Згідно з актами Першого ВДВС Луцького МУЮ від 21 вересня 2013 року, від 28 вересня 2013 року, від 30 листопада 2013 року, від 25 січня 2014 року ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були присутні за адресою: АДРЕСА_1, однак ОСОБА_3 не прибув для зустрічі з дітьми.

08 лютого 2014 року ОСОБА_4 з дітьми була присутня за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 привіз дітям подарунки, спілкувався, гуляв з дітьми, про що складено акт від 08 лютого 2014 року.

Постановою Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 21 лютого 2014 року відкладено провадження виконавчих дій з виконання рішення суду на підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на 29 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У порушення вимог ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції належним чином не з'ясував обставини справи; не встановив, які обставини ускладнюють чи унеможливлюють виконання судового рішення, не зазначив, якими доказами підтверджено такі обставини, та змінюючи спосіб виконання рішення суду, фактично змінив його зміст.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, вказані порушення суду першої інстанції не усунув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та не спростував їх, тому дійшов передчасного висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не можуть вважатись законними та обґрунтованими, тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайоного суду Волинської області від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 15 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко