У Х В А Л А

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В. ,Парінової І.К.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова корпорація» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування ставком, та заборону вчиняти дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова корпорація» на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова корпорація» (далі - ТОВ «Правова корпорація») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування Адамівським ставком № 1, який розташований у Любашівському районі Одеської області, та заборонити їм здійснювати господарську діяльність, пов'язану з використанням Адаміського ставка № 1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року позов задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 здійснювати господарську діяльність, пов'язану з використанням Адаміського ставка № 1, розташованого у Любашівському районі Одеської області.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Правова корпорація» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Правова корпорація» було отримано Режим рибогосподарської експлуатації Адамівського ставка № 1, який знаходиться у Любашівському районі Одеської області, в умовах спеціального товарного рибного господарства (СТРГ) на 2013-2022 рр (далі - Режим). Режим містить відомості щодо фізико-географічної характеристики ставку, кормової бази, видового складу водних біоресурсів, обсяг видобутку риби тощо (а.с. 9-15).

ОСОБА_7 є директором КП «Світоч-К», ОСОБА_8 є сільським головою Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 69-71).

Оскільки між ТОВ «Правова корпорація» і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово виникали суперечності щодо використання Адамівського ставка № 1, розташованого у Любашівському районі Одеської області, товариство звернулося до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні цим об'єктом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав, що позивач має одноосібне право користування водним об'єктом, набутим на законних підставах, а тому відповідачі не мають створювати йому перешкоди у здійсненні належного йому права.

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову, так як виходив із того, що підставою для користування водним об'єктом є договір оренди, натомість отриманий Режим не є документом, що підтверджує право користування.

Однак із такими висновками судів повністю погодитися не можна, оскільки вони не відповідають закону та не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.

За статтею 1 ВК України водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт). Ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Із Режиму вбачається, що водний об'єкт, розташований у Любашівському районі Одеської області, є ставком.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 43 ВК України водокористувачі мають право здійснювати загальне, спеціальне водокористування; використовувати водні об'єкти на умовах оренди.

Згідно з частиною 1 статті 48 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Так, зокрема, використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб (стаття 1 ВК України).

Відповідно до частини 2 статті 48 ВК України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення (частини 1, 2 статті 49 ВК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» режим рибогосподарської експлуатації водного об'єкта - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об'єкта (його частини).

Інструкція про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затверджена наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008 року № 4, регламентує порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах.

Спеціальне товарне рибне господарство - суб'єкт господарської діяльності, основною метою якого є підвищення рибопродуктивності рибогосподарського водного об'єкта шляхом штучного відтворення живих ресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання цінних туводних видів водних живих ресурсів (пункт 1.3. Інструкції).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції користувач, якому видано Режим, має одноосібне право на спеціальне використання ВЖР у цьому рибогосподарському водному об'єкті. У разі неможливості виконання умов Режиму власними силами може на підставі договору залучати інші організації або установи.

Разом із тим, Режим не відноситься до дозвільних документів, передбачених статтею 23 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили особу, у власності або користуванні якої перебуває зазначений ставок, з огляду на норми статті 43 ВК України належним чином не з'ясували питання щодо різниці у правових режимах спеціального водокористування та використання водних об'єктів на умовах оренди, а також не визначилися із тим, чи є режим рибогосподарської експлуатації водного об'єкта дозвільним документом.

Крім цього, суди не з'ясували, у чому конкретно полягають перешкоди, які створювалися ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у зв'язку з чим позивач не міг здійснювати право користування Адамівським ставком № 1, розташованим у Любашівському районі Одеської області.

За таких обставин суди неправильно застосували норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова корпорація» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик