Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору дарування удаваним,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 вересня 2003 року по 22 грудня 2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

10 грудня 2004 року вона та ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_5 185 500 грн з метою поліпшення житлових умов.

Подружжя придбало квартиру вартістю 100 000 грн за адресою: АДРЕСА_1.

За решту позичених грошових коштів вони купили у ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_2.

Позивач зазначала, що не приймала участі у переоформленні квартири, оскільки на той час вона виховувала малолітню дитину, яка хворіла.

У 2014 році їй стало відомо, що 21 жовтня 2005 року замість договору купівлі-продажу відповідачі уклали договір дарування спірної квартири.

Посилаючись на те, що договір дарування є удаваним, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 насправді вчинили договір купівлі-продажу, так як першому були передані 90 000 грн в рахунок купівлі квартири, ОСОБА_2 просила визнати зазначений договір дарування квартири удаваним, визнати, що відповідачі насправді вчинили договір купівлі-продажу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з неї на користь держави 546,77 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04 лютого 2015 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року скасовано в частині розподілу судових витрат.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким її позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору дарування удаваним.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель