У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 28 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк" або банк) задоволено: стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 00 від 5 липня 2006 року в сумі 77 599, 74 швейцарських франків, що станом на 19 січня 2015 року в еквіваленті курсу гривні до швейцарського франка складає 1 403 507, 54 гривень.

Стягнуто з відповідачів солідарно на користь банку 3 654 гривень судового збору.

Ухвалою Рівненського міського суду від 16 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_3 покликався на його незаконність та необґрунтованість через недоведеність обставин, що мають значення для справи, і порушення норм процесуального й матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про недодержання судом вимог ст.ст.1, 2, 5, 6, 8, 74, 127, 169, 224 ЦПК України та роз'яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Вважає, що договір про надання споживчого кредиту від 05.07.2006 року він укладав з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", а підстави виникнення правовідносин з позивачем йому не відомі і він ніколи не мав прав і обов'язків перед ПАТ "Дельта Банк". Судом не оглянуто та не досліджено оригінал договору кредиту, а оскаржуване рішення ухвалене судом лише на підставі копії виписки договору про купівлю-продаж права вимоги за кредитами між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "УкрСиббанк" від 09.12.2011 року. Документи, які б свідчили про існування його грошового зобов'язання перед позивачем, зокрема: повідомлення про купівлю право вимоги по кредиту, претензії, документи про розірвання кредитного договору в односторонньому порядку, в матеріалах справи відсутні.

На порушення вимог процесуального права судом не постановлено ухвали про прийняття справи до свого провадження та про призначення попереднього судового засідання, а також не долучено журналу судового засідання.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення суд не залишив без уваги та не вирішив клопотання відповідача, які належним чином були долучені до матеріалів справи.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Іншими особами, які беруть участь у справі, рішення суду не оскаржувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності та обґрунтованості позову в зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення перед банком кредитної заборгованості, яка складається із тіла кредиту і відсотків за користування кредитом. Оскільки належне повернення кредитних коштів забезпечено порукою співвідповідача, тому кредитну заборгованість стягнуто солідарно із обох відповідачів на користь правонаступника кредитодавця - ПАТ "Дельта Банк".

З матеріалів справи вбачається, що 5 липня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого кредитодавець надав, а позичальник одержав 61 342 швейцарських франків (еквівалент у національній валюті - 252 749, 83 гривні) кредиту, зобов'язавшись повернути кошти у термін до 26 червня 2026 року відповідно до графіка погашення заборгованості та сплативши за використання кредитних коштів на перший місяць кредитування проценту ставку у розмірі 8, 99 % річних, а по закінченню цього строку і кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягала перегляду (а.с. 6-11).

Того ж числа на забезпечення повернення кредитних коштів між ПАТ "УкрСиббанк" і ОСОБА_2 укладено договір поруки №21737, за яким поручитель поручилася перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №0 від 5 липня 2006 року. Поручитель і ОСОБА_1 несуть перед банком солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, пені та інших штрафних санкцій. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником основного зобов'язання (а.с. 25-26).

9 лютого 2009 року додатковою угодою до кредитного договору внесено певні зміни, зокрема перенесено строки виконання зобов'язання позичальником зі сплати процентів, а також змінено кінцевий термін повернення кредиту до 25 червня 2030 року (а.с. 17).

2 квітня 2009 року додатковою угодою до договору поруки поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, а саме на графік погашення кредиту, кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 25 червня 2030 року, а також зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 27).

8 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" і ПАТ "Дельта Банк" укладено договір, за яким останній купив, а продавець - продав свої права вимоги за кредитами. Договір посвідчено нотаріально і зареєстровано в реєстрі за №3749 (а.с. 35-36).

З акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року вбачається факт передачі первісним кредитором - продавцем на користь нового кредитора - покупця відповідної документації за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1 (а.с. 34).

Вважаючи, що боржником і поручителем порушено права ПАТ "Дельта Банк", що полягало у невиконанні позичальником кредитних зобов'язань, а ОСОБА_2 - зобов'язань за порукою, банк 4 березня 2015 року звернувся з позовом до співвідповідачів, вимагаючи солідарно стягнути з них на користь кредитора заборгованість у 77 599, 74 швейцарських франків, яка складається із 53 515, 78 франків тіла кредиту, 23 569, 84 франків відсотків за користування і 514, 12 франків прострочених відсотків.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 533, 534 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за належне виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" 77 599, 74 швейцарських франків, що станом на день ухвалення рішення в еквіваленті курсу гривні до швейцарського франка складає 1 403 507, 54 гривень.

Доводи апеляційної скарги про хибне незастосування норм ст.ст.1, 2, 5, 6, 8, 74, 127, 169, 224 ЦПК України та роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" не заслуговують на увагу, оскільки таких порушень, що потягли помилкове вирішення цивільно-правового спору, ОСОБА_1 наведено не було, а апеляційним судом їх не було встановлено.

Згідно із ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З викладених міркувань необґрунтованими є і покликання відповідача на відсутність ухвали про прийняття суддею справи до свого провадження та про призначення попереднього судового засідання, а також відсутність журналу судового засідання.

Те ж саме стосується і доводів апеляційної скарги про те, що при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суд не врахував та не розглянув клопотання ОСОБА_1

Не можна погодитися з посиланнями особи, яка подала апеляційну скаргу, про відсутність будь-яких прав і обов'язків між ним та ПАТ "Дельта Банк".

Так, відповідно до ст.ст. 513-4, 516-517 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За таких обставин не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги на відсутність в матеріалах справи документів, які би свідчили про існування грошового зобов'язання перед позивачем, а саме повідомлення про купівлю право вимоги по кредиту, претензії, документи про розірвання кредитного договору в односторонньому порядку.

Необґрунтованими є посилання на застосування позовної давності, оскільки договором передбачено термін його дії до 2030 року.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим на підставі поданих сторонами доказів, і ґрунтуються на нормах матеріального права. Порушення норм процесуального законодавства, що призвело би до неправильного вирішення справи, при проведенні оцінки доказів не встановлено.

Норми ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачають, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України ухвалення судом першої інстанції рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Рівненського міського суду від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: