РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12067/15-ц

пр. № 2/759/5224/15

06 листопада 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, надання додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві,

встановив:

ОСОБА_1 в липні 2015 року заявила позов до ОСОБА_2, за яким просила встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право власності на 49/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2, в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4

Ухвалою суду від 15.09.2015 року, на задоволення клопотання позивача, до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 доповнила позов вимогою про надання їй додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, і пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 по лінії матері останньої, подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк перешкоджала хвороба та смерть матері, та її хвороба, прийняти спадщину в загальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримав доводи свого довірителя та просив задовольнити позов.

Представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_6 заявила, що не визнає позов, разом з тим не заперечувала проти наявності родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_4, а лише висловила сумнів, щодо ступеню їх рідства.

ОСОБА_3 заперечив проти позову і пояснив, що у ОСОБА_4 на час її смерті родичів не залишилось.

Представник ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_7 просила в задоволенні позову відмовити, за підстав необґрунтованості.

Представник третьої особи Дишлева Т.В. надіслала заяву, за якою на вирішення спору поклалась на розсуд суду.

Судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років, про що у Відділі реєстрації смерті у м. Києві складено відповідний актовий запис №5424.

До майна померлої в Першій київській державній нотаріальній конторі 21.08.2013 року заведена спадкова справа №972.

Зі спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк звернулись ОСОБА_2, зазначивши, що є двоюрідною сестрою померлої (а.с.25), та ОСОБА_3, як такий, що проживав зі спадкодавцем однією сім?єю не менше ніж п'ять років до дня її смерті (а.с.42), на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29), дана квартира перебувала у власності спадкодавця (а.с.49), право власності на 49/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_9 (а.с.), останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.57).

За поясненнями сторін ОСОБА_9 був батьком ОСОБА_4

Даних, що майно ОСОБА_9 успадковане, матеріали спадкової справи не містять.

Не надано суду і доказів, що вказували б на таке спадкування.

ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 лише 30.07.2015 року, тобто через два роки чотири місяці шість днів з дня смерті спадкодавця.

Розглянувши заяву, державний нотаріус Василевська О.П. 30.07.2015 року винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якими відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 49/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, та відсутності документів, що підтверджують факт родинних відносин з померлою.

Позивач, на підтвердження факту родинних відносин з ОСОБА_9, послалась тільки на матеріали спадкової справи.

Однак, з огляду на вказані документи встановити такий факт не вбачається за можливе.

Так, позивач наполягала, що її батько ОСОБА_12 був рідним братом матері ОСОБА_4 - ОСОБА_13.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що саме ОСОБА_13 була матір'ю ОСОБА_9

Разом з тим, суду надано довідку, що видана ОСОБА_3 виконкомом Містечкової сільської ради Брусилівського р-ну Житомирської області про те, що згідно з записами в погосподарській книзі за 1950-1952р.р., ОСОБА_14, 1882 р.н., проживав в селі Ковганівка Брусилівського району Житомирської області, до складу його сім?ї входили: дружина - ОСОБА_15, 1880р.н.; дочка - ОСОБА_16 - 1916р.н.; онука - ОСОБА_17, 1948 р.н.; син - ОСОБА_12, 1922 р.н.

Сторонами не заперечувалось і знаходить своє підтвердження матеріалами спадкової справи, що зазначені в довідці: ОСОБА_17 є відповідачем ОСОБА_2, ОСОБА_16 є матір'ю ОСОБА_2, а ОСОБА_12 є батьком позивача ОСОБА_1 З цього можна прийти до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є двоюрідними сестрами, на що остання наголошувала в суді.

Однак, дана довідка не містить даних про ОСОБА_13.

Разом з тим, нотаріусом в порядку сприяння ОСОБА_2 у витребуванні документів здійснено запити до архівних установ, про надання копії актового запису про народження ОСОБА_13, яка народилася 1912р. в селі Ковганівка Брусилівського району Житомирської області в сім'ї ОСОБА_14 та ОСОБА_15.

Державний архів Житомирської області на запит повідомив, що в книзі реєстрації народжень по церкві Різдва Пресвятої Богородиці с. Містечко Радомишльського повіту Київської губернії, до парафії якого відносилося с. Ковганівка, за 1912р. запису про народження ОСОБА_19 не виявлено.

Центральний державний історичний архів України також повідомив, що при перегляді метричної книги Троїцької церкви с. Карашин Великий за 1911-1913 роки запису про народження ОСОБА_13 не виявлено. Разом з тим, працівниками архіву у метричній книзі за 1911р. виявлено запис про народження ОСОБА_19 такого змісту: «ОСОБА_19. Народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, хрестили 23 січня 1911р. Батьки: села Колганівки селянин ОСОБА_14 та його законна дружина ОСОБА_15, обоє православні».

За таких розбіжностей між запитуваними даними та наданими, а також розбіжностей з відповідними даними, що наведені у довідці, виданій ОСОБА_3, не зважаючи на те, що матеріали спадкової справи містять висновок філолога, яким деякі розбіжності певним чином пояснюються, суд не може визнати, що ОСОБА_13 та ОСОБА_19 є одніє і тією ж особою.

Крім того, позивач на запитання учасників судового розгляду та головуючого, не змогла пояснити, що їй відомо про життя ОСОБА_4, про її сім?ю, та інші обставини, які мають значення і які можна було б перевірити. Між тим, позивач стверджувала, що тісно спілкувалась з сестрою, особливо коли навчалась в м. Києві.

До того ж, не зважаючи на те, що судом під час попереднього розгляду справи, та при відкладенні розгляду справи, позивачу роз'яснювалось про необхідність надання додаткових доказів (фотокарток, листів, тощо), вказувалось про можливість заявити про допит свідків, та інші докази, тощо.

Проте, таких доказів суду так і не було надано.

Відхиляє суд і доводи позивача про те, що рішенням суду встановлено факт родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що в свою чергу вказує на її рідство зі спадкодавицею, оскільки таке рішення, за поясненнями відповідачів, не набуло законної сили.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_4, а тому з цих підстав, керуючись ст.ст. 256, 259 ЦПК України, в задоволенні позову, в цій частині вимог, слід відмовити.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Зокрема право спадкування за законом одержують родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Виходячи з того, що позивач не є родичем спадкодавця ОСОБА_4, матеріали справи не містять заповіту, даних, що вказували на те, що позивач відноситься до інших осіб, зазначених в статтях 1261 - 1265 ЦПК України, в судовому засіданні не встановлено, то суд приходить до висновку, що позивач не має право на спадкування після померлої ОСОБА_4, а тому і підстав для задоволення решти вимог позову не вбачається.

Разом з тим. суд знаходить за необхідне зазначити, що і заявлених правових підстав для задоволення цих вимог в суді не встановлено.

Так, згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З приводу застосування даної норми Пленум ВС України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування необхідності надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, як це наведено вище, позивач послалась на хворобу та смерть матері, та на те, що вона сама хворіла.

Проте, позивач в судовому засіданні пояснювала, що її мати померла за декілька років до смерті ОСОБА_4

З наданих же медичних документів вбачається, що позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди з 31.05.2013р. по 14.06.2013р. та з 27.06. 2013р. по 09.07. 2013р, з приводу хронічних соматичних захворювань.

Проте, дані обставини, самі по собі, не можуть бути визнані такими, що перешкоджали зверненню до нотаріуса, оскільки і до вказаних періодів і після, у позивача було достатньо часу, щоб реалізувати своє право.

Доводи ж позивача, що наявні в неї захворювання позбавляли її можливості подати заяву після лікування не підкріплені відповідними доказами.

Інших доказів в обґрунтування цих вимог суду не надано.

Оскільки, нотаріус не відмовляв позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, право на це майно іншими спадкоємцями не оспорювалось, то суд вважає, що і підстав для звернення до суду з вимогами про визнання права власності на спадкове майно у позивача не виникло.

До того ж, як це вже наведено вище, даних, що вказували б на те, що частка домоволодіння АДРЕСА_2 входить до спадкової маси ОСОБА_4 не виявлено, вимог же щодо належного спадкового майна не заявлено, не зважаючи на те, що суд на дані обставини звертав увагу позивача.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

За такого рішення, витрати понесені позивачем при зверненні до суду підлягають зверненню до відповідного бюджету держави відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Поряд з тим, представника ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_6, за порушення процесу, було видалено судом із залу судового засідання. Крім того, такі дії представника розцінені судом, як такі, що явно направлені на безпідставне затягування розгляду справи, що порушує права та суперечить інтересам учасників судового розгляду в тому числі і правам та інтересам довіреної особи.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 була висловлена позиція її довірителя, щодо вимог позову, нею надані пояснення по суті спору, за її участю дослідженні всі наявні докази, суд вважав за можливе продовжити розгляд справи без участі сторони відповідача ОСОБА_2 та постановити рішення.

Письмові клопотання ОСОБА_6, що подані нею до канцелярії суду, в той час, як суд перебував в нарадчій кімнаті, з приводу винесення ухвал за клопотаннями тої ж ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі та про відвід судді, долучені до справи без розгляду, як такі, що поступили після винесення рішення у справі. До того ж, дані клопотання за змістом та за підставами є такими ж, що і вирішені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, надання додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.