Справа № 463/3877/15-ц
Провадження № 2/463/1680/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Козак М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представників третьої особи - ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом, яким просить визнати незаконною бездіяльність відповідача в частині невидачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; зобов'язати відповідача видати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з визначенням частки у спадщині: на 3/8 частин будинку АДРЕСА_1 та 3/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Окрім неї, іншими спадкоємцями першої черги за законом є їхні спільні діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також матір покійного чоловіка - ОСОБА_7 Усі спадкоємці першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а її діти відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Таким чином вважає, що має право на спадкування 3/8 частин усього спадкового майна після смерті ОСОБА_10

Вказала, що на час смерті ОСОБА_10 належало на праві власності ? частина житлового будинку на АДРЕСА_1, а також ? частина земельної ділянки, закріпленої за ним. Однак, на даний час державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину їй не видається в силу того, що на даний час розподіл будинку між співвласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_10 згідно рішення суду не проведено, а інший спадкоємець ОСОБА_7 вимагає їй видати свідоцтво про право на спадщину на частину будинку з правом конкретного користування приміщеннями відповідно до рішення суду про розподіл будинку. Вважає таку бездіяльність нотаріуса неправомірною, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні 21.10.2015 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали з аналогічних підстав. При цьому представник позивача доповнив, що відмова нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за наявності вимоги іншого спадкоємця видати свідоцтво про право на спадщину на частину будинку з правом конкретного користування приміщеннями є безпідставною, оскільки право конкретного користування приміщеннями будинку може підтверджувати лише суд, а ОСОБА_7 із таким позовом до суду не зверталася. Крім цього вважає, що рішення суду про розподіл будинку між попередніми власниками є невиконане, тому не може братися до уваги і з врахуванням права позивача на визнання за нею права на спадщину на 3/8 частин будинку, та залишенням у власності ОСОБА_7 інших 5/8 частин, вважає наявним обов'язку у нотаріуса видати відповідні правовстановлюючі документи на спадщину.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.10.2015 року відносно позову заперечила, суду пояснила, що дійсно після смерті ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу на підставі заяв спадкоємців першої черги за законом, в тому числі ОСОБА_1, яка з врахуванням заяв двох інших спадкоємців про відмову від прийняття спадщини на її користь, має право на спадкування ? частин спадкового майна, а спадкоємець ОСОБА_7 ? частини. В той же час пояснила, що державний нотаріус у своїй діяльності зобов'язаний керуватися нормами чинного законодавства про нотаріат, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п.4.12 глави 10 розділу ІІ якого передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину за наявності в спадковій справі всіх необхідних документів.

Оскільки спадкоємцями не було представлено витягу з державного земельного кадастру щодо кадастрового номеру на земельну ділянку, яка перебувала у власності спадкодавця, а відтак підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно у нотаріуса не було. В частині не видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на інше спадкове майно - відповідну частину житлового будинку АДРЕСА_1, зазначила, що до матеріалів спадкової справи спадкоємцем ОСОБА_7 долучено рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18.12.2006 року про реальний розподіл будинку між його співвласниками, яке передбачало умовою розподілу будинку проведення певних переобладнань його співвласниками. Однак згідно даних БТІ вказані у рішенні суду переобладнання не були здійснені, а право власності на частку в будинку з визначеними приміщеннями не було зареєстроване. Відтак, з врахуванням обов'язковості до виконання нотаріусами рішення суду, але через відсутність державної реєстрації права власності на підставі нього, державний нотаріус була позбавлена можливості видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку із чим було рекомендовано спадкоємцям звернутися в суд із позовом про визнання права власності на вищевказане майно в порядку спадкування. Вважає дії державного нотаріуса законними, а позовні вимоги заявлені до нотаріальної контори безпідставними, у зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити.

В останнє судове засідання представник відповідача Четвертої Львівської державної нотаріальної контори не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила, а тому з врахуванням наданих нею пояснень по суті справи у попередньому судовому засіданні суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у її відсутності.

Представники третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні відносно позову заперечили, суду пояснили, що право власності виникає з моменту його державної реєстрації. Оскільки рішення суду про розподіл будинку між співвласниками від 18.12.2006 року не було піддане державній реєстрації, на момент подачі спадкоємцями заяв про прийняття спадщини належно оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно не було, а відтак підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину у державного нотаріуса не було. Просять відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оглянувши матеріали спадкової справи, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого на підставі актового запису від ІНФОРМАЦІЯ_3 № 650 (а.с.4).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 272/2014, заведеної Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 16.09.2014 року, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 у нотаріальну контору звернулися у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини спадкоємці першої черги за законом - дружина ОСОБА_1 та матір ОСОБА_7 Інші спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовилися від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_1

Листом завідуючої Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 від 06.04.2015 року (а.с.16), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність необхідних підтверджуючих правовстановлюючих документів, в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через наявний спір з приводу об'єму спадкового майна.

Позивач вважає, таку відмову нотаріуса незаконною та такою, що порушує її майнові права, однак у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог перед судом не навела.

В той же час, у відповідності до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно з п.4.12 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. п.4.18 глави 10 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п.4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

За таких обставин, встановивши, що спадкоємцем не представлено належно оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючих документів та витягу з Державного земельного кадастру, державним нотаріусом на законних підставах було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на 3/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_1, а відтак в цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Крім цього, суд вважає законною відмову державного нотаріуса у вчиненні іншої нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/8 частин будинку на АДРЕСА_1 з огляду на таке.

Як встановлено із матеріалів спадкової справи, іншим спадкоємцем заявлено вимогу про видачу свідоцтва про право на спадщину - відповідну частку в будинку із визначеними приміщеннями на підставі долученого нею рішення суду від 18.12.2006 року, яке набрало законної сили, про розподіл будинку між його співвласниками.

Згідно представленого рішення умовою поділу будинку між його співвласниками, в тому числі покійним ОСОБА_10, було здійснення певних переобладнань будинку.

При цьому, з врахуванням положень ст.331 ЦК України щодо набуття права власності на нерухоме майно після його державної реєстрації, суд приходить до висновку, що встановивши відсутність проведених переобладнань на підставі рішення суду та внаслідок не здійснення співвласниками будинку державної реєстрації права власності на частки в будинку відповідно до їх розподілу на підставі рішення суду, а також при наявності спору між спадкоємцями з приводу об'єму спадкового майна, що підлягає спадкуванню ними, державним нотаріусом на законних підставах відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно.

При цьому, суд не враховує позицію позивача, що в силу відсутності державної реєстрації права власності на підставі зазначеного рішення суду, таке не повинно братися нотаріусом до уваги і нотаріусом підлягало до видачі свідоцтво про право власності лише на частку в спадковому майні без визначених приміщень, оскільки як пояснила представник відповідача, факт звернення одного із спадкоємців із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з визначеними приміщеннями, а іншого - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину без визначення таких свідчить про наявний між спадкоємцями спір з приводу спадкового майна, що позбавляє нотаріуса можливості здійснювати видачу таких свідоцтв.

За таких обставин суд приходить до переконання про безпідставність та недоведеність позивачем заявлених позовних вимог у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту не спроможний забезпечити захист її майнового права, оскільки у випадку наявності спору з приводу об'єму спадкового майна між спадкоємцями, таке майнове право позивача підлягає захисту шляхом заявлення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій - відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.