АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 91 381 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження позовних вимог зазначено, що 18.02.2014 року близько 22.00 год. з вини відповідача ОСОБА_3, що керував на підставі генеральної довіреності технічно справним вантажним автомобілем «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль.

Згідно з проведеним експертним автотоварознавчим дослідженням зазначений автомобіль відновлювальному ремонту не підлягає, а тому вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - позивачу по справі, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження та становить - 91 381,60 грн. Позивачем також зазначено, що у трудових правовідносинах він та відповідач не перебували. В добровільному порядку відповідач спричинену з його вини шкоду не відшкодовує, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2014 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено в повному обсязі.

З рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2, який його оскаржив, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.02.2014 року близько 22.00 год. ОСОБА_3, керуючи технічно справним вантажним автомобілем "Мерседес", д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по сухій асфальтованій проїзній частині на 76 км автомобільної дороги Київ-Харків з боку м. Харків в напрямку м. Київ, заснувши за кермом, вчинив ДТП.

Відомості про вказані обставини були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000177 від 19.02.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Березанського міського суду Київської області від 22.07.2014 року у справі № 1-кп/356/24/14 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до описової частини вказаного вироку суду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Даний вирок набрав законної сили 21.08.2014 року.

Також, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "MERCEDES-BENZ", модель 814, тип - вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1996 року випуску, належить ОСОБА_2

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено зазначений автомобіль, який, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 0660314 від 24.03.2014 року, відновлювальному ремонту не підлягає, а тому вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - позивачу по справі, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження та становить - 91 381,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що неможливо встановити факт правомірності керування ОСОБА_3 транспортним засобом на момент вчинення ДТП, що належить позивачу, а також позивачем не було надано відомостей про наявність чи відсутність факту страхування власником (позивачем) належного йому автомобіля, про вид страхування (якщо страхові правовідносини існували), у зв'язку з чим суд не має можливості вирішити питання про правомірність підстав для стягнення завданої шкоди саме з заподіювача шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 60, ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із змісту ч.4 ст. 61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 32.2.) відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Зі вступом в законну силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» № 3565-VI від 05.07.2011 року не заборонено керування чужим транспортним засобом без довіреності власника.

Встановлено, що ОСОБА_3 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України скоїв ДТП, в результаті якої завдав матеріальних збитків ОСОБА_2, вирок Березанського міського суду Київської області від 22.07.2014 року, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України набрав законної сили, доказів на підтвердження того, що шкоди завдано не з його вини не надав.

Відповідно до пояснень представника апелянта, іншими видами страхування, крім обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, автомобіль "Мерседес", д.н.з. НОМЕР_2 не застрахований.

Отже, урахуванням встановлених судом обставин справи та беручи до уваги ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 32.2.) відповідно до якого, страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та положень ч. 1 статті 1166 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 вправі вимагати від ОСОБА_3, як особи відповідальної за заподіяний збиток, відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 91 381, 60 грн. понесених збитків, у зв'язку з пошкодженням автомобіля "Мерседес", д.н.з. НОМЕР_2.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_2 у розмірі 913, 81 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду, та 456, 90 грн. судового збору на користь держави за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, з урахуванням роз'яснень викладених у п. 14 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слід зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 після відшкодування матеріальних збитків пошкоджені складові частини транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 : залишки кабіни, раму, балку вісі передньої, залишки кузову (згідно переліку наведеного у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 0660314 від 24.03.2014 року).

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2014 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 91 381, 60 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля та 913, 81 грн. судового збору сплаченого при поданні позовної заяви, а всього 92 295, 41 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 456, 90 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 після відшкодування матеріальних збитків пошкоджені складові частини транспортного засобу: залишки кабіни, раму, балку вісі передньої, залишки кузову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль