У х в а л а

ІМенем УКраїни

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-105» Голосіївського району м. Києва, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 20 серпня 2013 року сталося залиття цієї квартири з вини відповідача, в результаті якого вона була пошкоджена, а їй завдано матеріальну та моральну шкоду. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 7 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 47074 грн матеріальної шкоди та 2000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 5000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 у м. Києві.

Комісією КП «ЖЕО-105» Голосіївського району м. Києва встановлено, що 20 серпня 2013 року у квартирі АДРЕСА_1 у м. Києві відбулося залиття, винним в якому є власник квартири АДРЕСА_3 у м. Києві.

Відповідно до висновку експерта, проведеного за результатами експертного будівельно-технічного дослідження від 7 квітня 2014 року, вартість відновлювального ремонту приміщень квартири становить 47074 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що власником квартири № 18 є ОСОБА_6, а не відповідач, власника квартири до участі у справі притягнуто не було, а доказів того, що залиття квартири позивачів сталося саме з вини відповідача не надано.

Однак повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, квартиру АДРЕСА_2 придбано ОСОБА_6 31 січня 1997 року у період шлюбу з ОСОБА_4

Відповідно до ст. 22 КпШС України, ст. 16 Закону України "Про власність", які діли на час придбання квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, не врахував того, що його право власності на квартиру набуту подружжям в період шлюбу презюмується, доказів, які б свідчили, що квартира була придбана за рахунок особистих коштів ОСОБА_6 в ухваленому ним рішенні не наведено.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не з'ясував питання про те, хто є власником квартири, не запропонував подати докази на підтвердження належності квартири на праві власності відповідачу, на час ухвалення ним рішення до справи не було долученого жодного правоустановчого документа з цього приводу.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 7 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук