У х в а л а

іменем україни

30 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Доброльожа Віктор Віталійович, про визнання правочину удаваним та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Доброльожа В.В., про визнання правочину удаваним та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року позов ОСОБА_1. задоволено.

Визнано договір дарування житлового будинку, укладений 6 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватний нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В., удаваним правочином - договором купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 придбала, а ОСОБА_3 продала за 18 000 грн належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 Житомирського району Житомирської області (до будинку належать: сарай Б, погріб Пгр, уборна У, огорожа № 1).

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 Житомирського району Житомирської області об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2015 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року в частині визнання договору дарування житлового будинку удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано удаваним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 Житомирського району Житомирської області, укладений 6 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожою В.В.

Визнано, що 6 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила житловий будинок АДРЕСА_1 Житомирського району Житомирської області.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 Житомирського району Житомирської області спільним сумісним майном

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання договору дарування житлового будинку удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те що правочин, укладений між співвідповідачами у справі 6 травня 2003 року, має всі ознаки договору купівлі-продажу, а відтак - є підстави для визнання такого правочину удаваним, дійшов висновку про те, що оскільки спірні правовідносини виникли у травні 2003 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року та СК України, до таких правовідносин слід застосувати положення ЦК України

1963 року та КпШС України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не простовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від

26 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від

6 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук