Справа № 372/3675/15-ц
№2-1500/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 листопада 2015 року Обухівський районний суд в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в Обухівський районний суд Київської області з позовом до ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3440809 грн. 93 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру, загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що 03.07.2008 року був укладений кредитний договір Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, №0, згідно якого банк надав а відповідач отримав кошти в сумі 70000 доларів США, відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує нараховані відсотки. З метою забезпечення зобов'язань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, було укладено іпотечний договір від 03.07.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., та зареєстрований в реєстрі № 4787. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є однокімнатна квартира, загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1, зобов'язань, які були забезпечені іпотекою, позивач змушений був звернутися до суду відповідно до положень іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», статей 589-590 ЦК України, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з»явився та подав клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, та слухати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами з розписками при справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року був укладений кредитний договір Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, № 0, згідно якого банк надав а відповідач отримав кошти в сумі 70000 доларів США.

Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало належним чином і в повному обсязі наддавши відповідачу кредитні кошти. ОСОБА_1, взяв на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування.

З метою забезпечення зобов'язань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, було укладено іпотечний договір від 03.07.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., та зареєстрований в реєстрі № 4787. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є - однокімнатна квартиру, загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, та на праві власності належить відповідачу.

08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором №0 від 03.07.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк».

Судом встановлено, що відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, про що позивачем було надіслано вимога від 22.07.2015 про усунення порушень умов кредитного договору від №0 від 03.07.2008 року, але він так і не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором.

Станом на 15.07.2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору від 03.07.2008 року складає 3440809 гривень 93 копійки і включає в себе: заборгованість за кредитом 1469044, 46 гривень; заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами складає 1492365,46 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту складає 448821,87 гривень, сума за ставкою 3-х відсотків від простроченої заборгованості по тілу складає 11803,60 гривень, сума за ставкою 3-х відсотків від простроченої заборгованості по відсотках складає 18774, 54 гривні.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, а оскільки предметом іпотеки є однокімнатна квартира загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та на яку позивач має право звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 03.07.2008 року на суму 3440809 грн., 93 коп., то дана вимога є правомірною та підлягає задоволенню. Отже, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 1 Закон № 1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

У зв'язку з наведеним, рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню. Так-як, таким правом наділений суд при ухваленні рішення із приводу визначення порядку його виконання, надавши відстрочку виконання такого про що зазначається в рішенні, ст. 217 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 589,590,1055 ЦК України, ст.3,33,35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст15,57,59,60,212-214,224-226, 292,294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 3440809 грн. 93 коп. за кредитним договором № 0 від 03.07.2008 звернути стягнення на однокімнатну квартиру загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., 03.07.2008 р. та зареєстрований в реєстрі №4782, та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №2996699, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 46,9 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Виконання рішення суду відстрочити до втрати чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року за № 1304 - VII.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача або представника, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя