РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

секретаря с/з Майчука Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Житомирська міська рада про знесення самочинної прибудови,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася цо суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача знести самочинну прибудову розміром 2,10 м. X 2,80 м. прибудовану до житлового будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що разом із відповідачем є співвласниками вищевказаного будинку, проте останній здійснив прибудову з порушенням будівельних норм.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовну заяву підтримала і просила суд її задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що реконструкція ним здійснена згідно технічного паспорта за 1987 р., та твердження позивача про те, що прибудова затуляє світло у вікно спростовуються тим, що позивач пристроїла козирок над входом до будинку та біля будинку росте дерево, яке затуляє світло, що не заперечувалося представником позивача у судовому засіданні.

Представник Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Надіслав заяву про відкладення розгляду справі у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, проте доказів на підтвердження участі у судовому засіданні у іншій справі - суду не надав.

У судовому засіданні представник позивача та відповідач просили суд здійснити розгляд справи у відсутності представника третьої особи без самостійних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва №5-319 на право особистої власності на домоволодіння від 03.02.1976 року належить 21/100 будинку АДРЕСА_1. Відповідач у справі є співвласником вищевказаного будинку, що підтверджується технічним паспортом (інвентаризаційна справа №2808).

Як вбачається з листа заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Заічковського І.А за №25/к-6326 від 04 серпня 2008 року, направленого Начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Житомирі, виходом на місце з'ясовано, що на зазначеній земельній ділянці по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 розпочав реконструкцію з розширенням належної частини житлового будинку.

Постановою ДІМ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 07.07.2008 року в порушенні кримінальної справи відносно відповідача за заявою позивача, відмовлено за відсутністю ознак складу злочину передбаченого ст. 296 КК України.

Як вбачається з виписки протокола №25 засідання архітектурно-будівельної комісії Житомирського Горисполкома від 22.12.1987 р. ОСОБА_7 дозволено здійснити переобладнання літньої кухні, сараю.

Крім того, враховуючи, що позивачем у судовому засіданні клопотань щодо проведення експертиз з метою встановлення обставин допущення порушень відповідачем за місцем проживання, не заявлялося, суд обмежився дослідженням матеріалів справи, зокрема і фотографій. Як вбачається з останніх, над вікном позивача розміщено козирок; до частини будинку здійснена прибудова та біля будинку, як вказує представник позивача розташовано дерево за 3-4 метри від входу до будинку позивача.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

В листі Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» від 01.07.2013 судам роз'яснено, що надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об'єкт, визначено в Інструкції з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ (затверджено наказом Державного казначейства України від 17 липня 2000 р. N 64 (у редакції наказу Державного казначейства України від 21 лютого 2005 р. N 30, наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 26 червня 2013 р. № 611). Однак, якщо ці будівлі та споруди (сарай, паркан, колодязь) обслуговують два і більше приміщень, вони вважаються самостійними інвентарними об'єктами (п. 2.5).

У п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 зазначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Пунктом 17, 22 зазначеної вище постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ передбачено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. При цьому знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Як вбачається із викладених вище роз'яснень обов'язок доведення порушення своїх прав покладається саме на позивача.

Проте, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачу ОСОБА_6, який здійснив прибудову (реконструкцію), видавався компетентним органом припис про усунення порушень або застосовувалися до нього попередження або санкції з боку компетентних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, та в силу положень ст..ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог,у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а собами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Оголошення повного тексту - 11.11.2015 р. о 14-20 год.

Суддя О.М. Зосименко