СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/121/15
ун. № 759/2963/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оголошення розшуку боржника,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2015 року до суду надійшло подання головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про оголошення розшуку боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування вимог подання посилається на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2-2149/10, виданого Святошинським районним судом м. Києва 22.02.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 21.04.2010 року і до повноліття дитини. Від добровільного виконання рішення суду боржник ухиляється, аліментів не сплачує, за зареєстрованою адресою боржник не проживає, місцезнаходження його не відоме. Станом на 01.02.2015 року заборгованість зі сплати аліментів становить 66 520,35 грн. Подання передано судді 26.02.2014 року.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що 22.02.2011 Святошинським районним судом м. Києва у справі №2-2149/10 видано виконавчий лист (рішення суду від 14.05.2010) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.04.2010 до досягнення ним повноліття. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 3 роки.

23.02.2011 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-2149, виданого 22.02.2011 Святошинським районним судом м. Києва.

23.12.2014, 15.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві складено акт про те, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, двері квартири ніхто не відчиняє, до квартири потрапити неможливо.

Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по аліментам, станом на 01.02.2015 заборгованість по аліментам становить 66 520,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини (ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Пунктом 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 встановлено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ст. 40 вказаного Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

В матеріалах подання відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги про добровільне виконання зобов'язань рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження») та надання боржнику можливості добровільно виконати рішення. Отже, державним виконавцем не надано доказів виконання вказаних вимог закону.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - є виключною мірою і здійснюється лише після вжиття державним виконавцем передбаченого обсягу заходів для встановлення місця знаходження (перебування) боржника.

Проте, суду не надано доказів вжиття державним виконавцем повного обсягу заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання рішення, зокрема: не надано доказів отримання від учасників виконавчого провадження відомостей щодо про можливого місця перебування боржника чи місця проживання, місцезнаходження його майна. З наданих копій виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець не отримав відповіді з БТІ щодо місцезнаходження майна боржника, не звертався до органів фіскальної служби (податкових органів) та інших органів із запитами про отримання інформації щодо місця роботи боржника. Не вжито жодних заходів для отримання інформації про боржника з інших джерел.

Суд окремо звертає увагу на те, що акти державного виконавця від 23.12.2014 та 15.01.2015 року не можуть бути належним доказом на під твердження доводів державного виконавця про відсутність боржника за місцем постійного проживання, оскільки складені з порушенням встановленого законом порядку без участі понятих та стягувача, тобто відсутні належні докази здійснення державним виконавцем виходу за місцем проживання боржника.

Невиконання зазначених вимог законодавства свідчить про передчасність і безпідставність звернення державного виконавця з даним поданням.

Керуючись ст. ст. 11, 31, 40 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5ст. 375 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ