Справа № 587/931/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні належним ї1 на праві власності житловим будинком, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з даного будинку.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати договорів купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0602 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,2621 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, не посвідчених нотаріально, дійсним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали первісний позов в повному обсязі, в задоволенні позову ОСОБА_3 просили відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечували.

Позивач по зустрічному позову, - ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував, а свій позов підтримав у повному обсязі.

Заслухавши сторони, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 23 січня 2003 року на підставі договору дарування, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7-10).

З 12.11.2003 року ОСОБА_1 зареєстрована в подарованому їй житловому будинку.

В січня 2012 року до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_2 з проханням продати їй з сином ОСОБА_3 вищевказаний житловий будинок.

Між сторонами 02.01.2012 р. була досягнута домовленість про те, що вказаний житловий будинок позивачка продасть ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 6000 доларів США та встановлено термін сплати 2 тижня, а саме до 16.01.2012 року, оскільки, всієї суми, яка підлягала виплаті у них не було. Незважаючи на це позивачка дозволила відповідачці ОСОБА_2 і її сину проживати в будинку, який на праві власності належить позивачці.

З січня 2012 року ОСОБА_2 проживає в зазначеному будинку, користується майно позивачки, хоча не сплатила до цього часу належної частини грошових коштів за житловий будинок.

При укладенні усного договору відповідачкою ОСОБА_2 позивачці було сплачено за житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 сума в розмірі 26000 грн. Але відповідачка не виконуючи умови усного договору виплачувала ОСОБА_1 кошти не в термін, який вказано в розписці, а на протязі майже 2 років частинами. На даний час позивачкою від ОСОБА_2 отримано всього 48000 грн. (а.с. 47).

Усно було домовлено, що у разі якщо між позивачкою та відповідачкою виникатимуть спірні питання, отримані позивачкою кошти будуть повернуті. Після отримання першої виплати в сумі 26000 грн. за житловий будинок, між сторонами кожного разу виникають спірні питання з приводу виплати позивачці решти грошових коштів за будинок. Так, своєчасно у двотижневий термін позивачці грошові кошти відповідачкою не були виплачені і кожного разу коли позивачка приходить додому і наполягає на тому, щоб їй повернули решту коштів, між сторонами виникають суперечки, що в судовому засіданні, також було підтверджено і відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не виконує своїх зобов'язань по договору, ОСОБА_1 просила відповідачку звільнити належний їй житловий будинок, але ОСОБА_2 добровільно звільняти його відмовляється.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в дійсності наявне порушення права ОСОБА_1 на користування та розпорядження належним їй житловим будинком зі сторони відповідачки ОСОБА_2, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про усунути перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з даного будинку, підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу, укладеного між ними в усній формі, дійсним, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з зазначеного вище, нерухоме майно (житлового будинок за адресою: АДРЕСА_1), яке є об'єктом купівлі-продажу, належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення , перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України (в редакції на час підписання договору) встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 про продаж зазначеного житлового будинку є неукладеним і не створює прав та обов'язків для сторін, а тому не може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Оскільки судом встановлено, що правочин не укладено, правові підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем - відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належного її на праві власності житлового будинку, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з даного будинку.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін