Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2015 року,

встановила:

У березні 2014 року державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця, а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в межах Сороки - Львівської сільської ради на 6 км+334 - 6км+332 в межах станції «Дубляни Львівські» з правої сторони за ходом кілометрів та демонтувати цегляний гараж, дерев'яну альтанку та металеву сітчасту огорожу розміром 8 м х 12 м, які розміщені на цій земельній ділянці.

Позов мотивовано тим, що 18 квітня 2013 року було виявлено, що на вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 самовільно, без будь - яких правових підстав встановлено цегляний гараж з дерев'яною альтанкою, які огороджено металевою сіткою розміром 8 м х 12 м.

Вважало, що права позивача на користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту, порушені.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 3 березня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки в межах Сороки - Львівської сільської ради на 6 км+334 - 6км+332 в межах станції «Дубляни Львівські» з правої сторони за ходом кілометрів та демонтувати цегляний гараж, дерев'яну альтанку та металеву сітчасту огорожу розміром 8 м х 12 м, які розміщені на цій земельній ділянці.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, апеляційний суд, прийшов до правильного правового висновку, що відповідач не надала належних доказів на підтвердження виділення їй у користування земельної ділянки для будівництва гаража з дерев'яною альтанкою, у встановленому законом порядку.

Наданими позивачем доказами, яким суд дав належну оцінку, встановлено, що самовільно зайнята відповідачем земельна ділянка належить до земель залізничного транспорту, зайнята об'єктами залізничної інфраструктури, а самочинно побудований гараж порушує права позивача, які підлягають поновленню в судовому порядку.

Рішення суду відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 11, 23 Закону України «Про транспорт», ст. 68 Земельного кодексу України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська