Справа № 308/8180/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернувся в суд із позовом до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2014 року по справі № 308/6993/14-к в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 000244 від 05.02.2014 p. було встановлено, що на підставі використання ОСОБА_3 завідомо підроблених документів, 02 листопада 2007 року між Перечинською кредитною спілкою «Тур'я і позичальником ОСОБА_1 та поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 430/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн. (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним). У зв'язку з чим, кредитна спілка, будучи переконаною у погашенні вищевказаного кредиту та у його забезпеченості, здійснила оформлення договору кредиту-поруки та видачу кредитних коштів. Позивач зазначає, що відповідач №1- ОСОБА_1 порушив свої зобов'язання (п.п. 1.1., 2.2, 2.3. Договору) та заборгованість по договору складає 57 567,44 грн.- з них: по кредиту 18 029,28 грн., по відсотках за користування кредитом 39 538,16 грн. За твердженнями позивача відповідач №2 - ОСОБА_2 та відповідач №3- ОСОБА_3, які згідно з Договором (п.п.5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями відповідача №1 - не виконали своїх обов'язків, у зв'язку з чим солідарно з Відповідачем №1 відповідають перед спілкою за його зобов'язаннями.

Враховуючи наведене, з посиланням на ст. 1166 ЦК України просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Перечинської районної кредитної спілки «Туря» збитки у сумі 57 567,44 грн., завдані кримінальним правопорушенням.

Позивачем 02.11.2015 року до суду подане клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та уточнену позовну заяву за якою він просить суд стягнути з ОСОБА_3 збитки у сумі 57 567,44 грн. завдані кримінальним правопорушенням.

В подальшому позивачем було подане до суду клопотання від 04.11.2015 року № 212 за якою зменшено заявлену до стягнення суму збитків до 18 029,28 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином, проте нею було подане клопотання про можливість розгляду справи без її участі, та просить задовольнити позовні вимоги в сумі 18 029, 28 в повному обсязі.

Представник відповідача повторно у судове засідання не зявився, хоча повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, проте подав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та уточнені позовні вимоги позивача визнає і погоджується з ними.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» (кредитор), і позичальником ОСОБА_1 та поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір кредиту-поруки № 430/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25 000, 00 грн. (річний процент 45%, зі сплатою відсотків за користування ним). За виконання позичальником грошових зобовязань по вказаному договору поручилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

При цьому, як вбачається з п. 9.1. договору, його сторони були ознайомлені зі змістом статей 222 та 190 Кримінального кодексу України («Шахрайство з фінансовими ресурсами» та «Шахрайство» відповідно).

Видатковим касовим ордером № 2071 від 02.11.2007 року підтверджується повне виконання обовязку кредитодавця за договором видати кредит, а також отримання позичальником суми 25000,00 грн., що підтверджується власноручним підписом останнього ОСОБА_1

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 червня 2014 року у справі № 308/6993/14-к ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження, відомості про яке 05.02.2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 358 та ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Вказана ухвала набула законної сили 19.06.2014 року.

За результатами розгляду кримінального провадження судом встановлено, що ОСОБА_3, будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, попередньо спонукавши ОСОБА_1 отримати для неї кредит в розмірі 25 000,00 грн. в Ужгородській філії № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря», що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Фединця, 62, будучи обізнаною про обов'язковість поруки при отриманні кредиту ОСОБА_1, спонукала ОСОБА_2 до поруки по даному кредиту, завідомо знаючи та усвідомлюючи свою неплатоспроможність та неплатоспроможність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без відома та згоди останніх, в якості документів, що підтверджує їх платоспроможність як майбутніх позичальника та поручителів, надала представникам кредитної спілки, завідомо підроблені документи, а саме: довідку про доходи за вих. № 1/3 від 02.11.2007 року на імя ОСОБА_1 про те, що останній дійсно працює ріелтором в агенції нерухомості «Мегаполіс», довідку про доходи за вих. №1/1 від 02.11.2007 року на ім'я ОСОБА_3, про те, що остання дійсно працює директором в агенції нерухомості «Мегаполіс», довідку про доходи за вих. №1/2 від 02.11.2007 року на ім'я ОСОБА_2 про те, що остання дійсно працює офіс менеджером в агенції нерухомості «Мегаполіс», таким чином використавши завідомо підроблені документи.

Вищевказані підроблені документи надала представникам кредитної спілки «Туря», на підставі яких 02 листопада 2007 року між Перечинською кредитною спілкою «Туря» в особі директора Ужгородської філії №1 ОСОБА_4, позичальником ОСОБА_1 та поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір кредиту-поруки № 431/1.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року ККУ редакції 2001 року), кваліфікуючими ознаками якого є «Використання завідомо підробленого документа».

ОСОБА_3 у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження ствердила фактичні обставини, за яких було вчинено кримінальні правопорушення, свою вину визнала повністю.

В межах кримінального провадження цивільний позов про відшкодування збитків у сумі 18 029,28 грн. заявлений не був.

У відповідності п. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Водночас, згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року №3 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

За правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, у відповідності до листа Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства, що регулює закриття кримінальних справ» від 01.02.2004 року звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин,

та застосування до кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом'якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, надані державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою.

Відповідно до ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12 умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину незалежно від того, закінчено воно чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує або настання певної події (напр. закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, а також, що умови і підстави звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

За даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором № 431/1 вбачається, що останній платіж по кредиту був здійснений 23.03.2015 року, на суму 1250,00 грн. процентів за користування кредитом.

Даною карточкою також стверджується, що станом на 05.10.2015 року, заборгованість за договором кредиту-поруки № 430/1 від 27.11.2007 року, склала 57 5677,44 грн.

Проте, представником Голови правління Перечинської районної кредитної спілки «Туря» ОСОБА_6 02.11.2015 року була подана до суду уточнена позовна заява з вимогою стягнути 57 567, 44 грн. боргу з ОСОБА_3 та клопотання про залишення без розгляду позовних вимог щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в подальшому представником позивача до суду була подана заява щодо зміни суми стягнення з ОСОБА_3 в розмірі 18 029 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як зазначено в ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне залишити без розгляду позов в частині стягнення збитків із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розглянути уточнену позовну заяву про стягнення збитків з ОСОБА_3 в розмірі 18 029 грн.

Статтею 22 ЦК України регламентовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування; завдані збитки відшкодовуються в повному обсязі; збитками є реальні збитки та упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов'язально-правові засоби захисту цього абсолютного права, у яких потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, а праву потерпілого відповідає обов'язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

З вищенаведеними положеннями цивільного законодавства повністю узгоджується п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, у якому зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Крім того, способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлені ст.1192 ЦК України, серед яких: відшкодування шкоди в натурі (передача речі такого ж роду і такої же якості, полагодження пошкодженої речі тощо); відшкодування завданих збитків у повному обсязі. А розмір

збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправних дій відповідач ОСОБА_3 заподіяла матеріальну шкоду позивачу, яка станом на 09.07.2015 року складає суму збитків в розмірі 18 029,28 грн.

За таких обставин суд вважає вимоги про стягнення з ОСОБА_3 завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 18 029,28 грн. підставними, а позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на дату звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, п. 5 ч. 1 ст. 207, ст.ст. 208, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1190, 1192 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду в частині стягнення солідарно збитків із відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2.

Позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Перечинської районної кредитної спілки «Туря» - 18 029,28 гривень (вісімнадцять тисяч двадцять девять гривень 28 копійок) збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави 243,60 (двісті сорок три шістдесят) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7