Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати вчинити дії, а саме: зобов'язати відповідача передати позивачу майнові права на спірні квартири (номери 37, 39, 49, 57, 104 та 377) шляхом підписання акта передачі майнових прав (пункти 2-7 резолютивної частини позову); довідку із переліку осіб, які брали участь у фінансуванні зазначених квартир як об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1, та за якими здійснюється державна реєстрація прав, про участь ОСОБА_6 в інвестуванні (фінансуванні) спірних квартир (пункти 8-13 резолютивної частини позову); оригінали технічних паспортів на спірні квартири (пункти 14-19 резолютивної частини позову); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку за вказаною адресою (п. 20 резолютивної частини позову); засвідчений печаткою та підписом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - TOB «Аверс-Сіті») документ, що відповідно до законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта за вказаною адресою в 6 екземплярах (п. 21 резолютивної частини позову); засвідчений печаткою та підписом керівника TOB «Аверс-Сіті» документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси: Київська область, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корпус 1 в 6 екземплярах (п. 22 резолютивної частини позову) та стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 серпня і 30 грудня 2011 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договори про відступлення права вимоги до ТОВ «Аверс-Сіті» на квартири (номери 37, 39, 49, 57, 104, 377) за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав (номери 1/37-ИП, 1/39-ИП, 1/49-ИП, 1/57-ИП, 1/104-ИП, 1/377-ИП).

Будинок, складовою частиною якого є вказані квартири, було введено в експлуатацію. Рішенням Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року було доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати поквартирно свідоцтва про право власності відповідачеві.

Відповідач умов договору купівлі-продажу майнових прав, а саме: пунктів 3.1, 3.2 та 5.2.2, не виконує, а тому позивач просить суд задовольнити позов, оскільки невиконання відповідачем договірних умов унеможливлює оформлення ним права власності на спірні квартири, обов'язок щодо здійснення 100 % оплати вартості майнових прав позивачем виконано у повному обсязі.

Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ТОВ «Аверс-Сіті» передати ОСОБА_6:

майнові права на квартири №№ 37, 39, 49, 57, 104, 377 в корпусі АДРЕСА_1 шляхом підписання акта передачі майнових прав;

довідку із переліку осіб, які брали участь у фінансуванні квартир №№ 37, 39, 49, 57, 104, 377 в корпусі № АДРЕСА_1;

оригінали технічних паспортів на квартири №№ 37, 39, 49, 57, 104, 377 в корпусі АДРЕСА_1;

шість належним чином засвідчених копій державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1;

шість належним чином засвідчених копій сертифіката відповідності від 16 вересня 2011 року серії КС № 6;

шість належним чином засвідчених копій рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року № 270.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд вважав доведеними обставини щодо набуття позивачем на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного з ОСОБА_7, права вимоги до відповідача на підставі укладених між ОСОБА_7. та відповідачем договорів купівлі-продажу майнових прав на об'єкти нерухомості у вигляді квартир; отримання відповідачем 100 % вартості предмета цих договорів та невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо передачі майнових прав та підписання відповідного акта.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з недоведеності обставин щодо здійснення позивачем чи первісним покупцем майнових прав ОСОБА_7. будь-якої оплати за договорами купівлі-продажу майнових прав.

Такого висновку апеляційний суд дійшов, надавши оцінку довідці як неналежному чи недопустимому доказові, оскільки в порушення п. 4.4 видана не керівником товариства продавця за договором, а представником за довіреністю.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки рішенням апеляційного суду Київської області від 10 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності було встановлено, що вартість майнових прав на квартири, які є предметом спору і в цій справі, були сплачені відповідачу, про що свідчать договори про зарахування зустрічних однорідних вимог і довідка ТОВ «Аверс-Сіті» від 30 грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження на вищевказане рішення апеляційного суду, у зв'язку із чим на момент розгляду цієї справи є чинним. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову про визнання прав власності на спірні квартири, апеляційний суд виходив із відсутності доказів наявності спору між сторонами, а саме: звернення позивача до відповідача з приводу оформлення права власності відповідно до умов договору, та відсутності підстав набуття права власності на підставі ст. 331 ЦК України за рішенням суду.

Апеляційний суд у порушення ст. 61 ЦПК України встановив протилежні встановленим в іншій цивільній справі обставини щодо недоведеності виконання продавцем договірних зобов'язань стосовно оплати вартості майнових прав на квартиру.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не довів свого права власності на спірні квартири з урахуванням обставин, встановлених у рішенні апеляційного суду Київської області від 10 червня 2014 року, яке описане вище. Однак, такий висновок не стосується даного спору, оскільки у цьому спорі вимоги про визнання права власності на квартиру не заявлялись.

Таким чином, апеляційний суд не визначився з характером правовідносин, а відтак і з нормою права, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У справі, яка переглядається, позивач виконав свої грошові зобов'язання за договорами купівлі-продажу майнових прав, повністю сплативши вартість, установлену вказаними договорами, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва.

У звʼязку з цим згідно з висновком, висловленим Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-129цс14), у цій справі заявлені вимоги з метою захисту майнових прав позивача, а не права власності, яке ще не виникло, що правильно встановлено місцевим судом.

Суд першої інстанції також визначив, що позовні вимоги направлено на захист права позивача, порушеного невиконанням зобовʼязання за договорами, а не на захист права як власника квартир.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що позивачем у позовній заяві заявлені вимоги про зобовʼязання підписати акти прийому-передачі та передачу документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкти нерухомості, відповідно до порядку, передбаченого Законами та умовами договорів про купівлю-продаж майнових прав, які повинні бути передані позивачу після підписання зазначених актів.

Апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин та не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана