"22" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Калини О.Б.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, -
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує і додатково пояснив суду, що позивач здійснив всі необхідні дії для отримання страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «Лафорт» було визнане банкрутом. Після цього позивач звернувся за виплатою до МТСБУ, однак відповідач відмовився відшкодувати заподіяну шкоду. Також позивач звернувся до Господарського суду м. Києва і рішенням цього суду позивач був визнаний кредитором ПрАТ «СК «Лафорт». Представник вважає, що страхове відшкодування має виплатити МТСБУ на підставі «ґ» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ПрАТ «СК «Лафорт» визнане банкрутом, процедура ліквідації триває, однак майна у ПрАТ «СК «Лафорт» немає.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12-13).
Цивільно-правова відповідальність відповідача у період з 16.06.2012 року по 15.06.2013 року у ПрАТ АСК «ІНГО Україна» за полісом АВ/6693859. Забезпечений транспортний засіб - «Тоyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 14).
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ «СК «Лафорт» (а.с. 15-21).
Постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року ПрАТ «СК «Лафорт» визнано банкрутом та зобов'язано ліквідатора надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора до 10.09.2015 року (а.с. 22-27).
Своїм листом від 25.01.2015 року №32 арбітражний керуючий, ліквідатор ПрАТ «СК «Лафорт» повідомив позивача, що для отримання матеріальної компенсації вимог до ПрАТ «СК «Лафорт», як до боржника, необхідно завершити належним чином процедуру банкрутства боржника у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після чого позивач буде мати можливість звернутись з відповідною вимогою до МТСБУ (а.с. 28).
Вирішуючи спір по суті суд виходить із встановлених та наведених вище обставин справи і наступного нормативного обґрунтування.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень п. 20.3. ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Згідно п/п «ґ» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність.
Стороною позивача в супереч положень ст. 60 ЦПК України не доведено належними, достатніми та допустимими доказами того факту, що ПрАТ «СК «Лафорт» не має достатньо коштів та майна для виконання своїх обов'язків страховика, адже в контексті наведених норм чинного законодавства України, таким доказом може бути лише ухвала господарського суду ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу і про ліквідацію юридичної особи - банкрута.
За наведених умов покладення на МТСБУ обов'язку по виплаті страхового відшкодування позивачу є передчасним, оскільки вирішення цього питання можливе лише після затвердження Господарським судом м. Києва звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, у разі недостатності коштів та майна страховика як учасника МТСБУ.
Тобто, на думку суду, в даному випадку вирішення питання про покладення обов'язку відшкодування шкоди на МТСБУ полягає насамперед не у визначенні статусних понять: «банкрут та/або ліквідований», адже постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року ПрАТ «СК «Лафорт» визнаний банкрутом, а у визначенні умов виплати: «у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ», а наведений висновок про достатність чи недостатність активів товариства можливо зробити лише після відповідного затвердження Господарським судом звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, що станом на час розгляду справи позивачем не доведено. Крім того, у судовому засіданні представник позивача відмітив, що процедура ліквідації ПрАТ «СК «Лафорт» досі триває.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, Законами України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -