АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4097/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2188/К/15 інстанції - Камбул М.А.
Категорія 26 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника відповідача ПАТ "ПівнічнийГЗК" - Доценко Тетяни Юріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ «Північний ГЗК») про стягнення моральної шкоди та просив суд стягнути з відповідача 243600 грн. за спричинену моральну шкоду в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, на його користь з ПАТ «Північний ГЗК» стягнуто 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без врахування обов'язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував відсоток втрати позивачем працездатності, характер професійних захворювань, наявність постійного погіршення здоров'я, глибину моральних страждань позивача, спричинених ушкодженням здоров'я, істотність вимушених змін в його житті та визначив розмір відшкодування моральної шкоди, який не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 04.11.1996 року по 04.11.2013 року працював у ПАТ «Північний ГЗК» слюсарем з ремонту автомобілів та водієм великовантажного автомобіля в кар'єрі ГТЦ-2. Звільнений за власним бажанням, у зв'язку із виходом на пенсію.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.10.2013 року 30.09.2013 року позивачу встановлені хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією, з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді деф.артрозу дрібних суглобів кистей, трофічними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст. Нейросенсорна приглухуватість другого ст. ( з помірним зниженням слуху).

Висновком МСЕК від 09.10.2014 року ОСОБА_4 вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 50 %, з яких: 30 % по вібраційній хворобі, 10% по ХОЗЛ, 10 % по туговухості.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення та санаторно-курортного лікування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди та рішення суду в цій частині не оскаржене.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні спору судом першої інстанції враховано роз'яснення надані у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, засадам розумності, виваженості та справедливості, тому доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Рішення суду відповідачем ПАТ «Північний ГЗК» не оскаржене.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Л.В.Митрофанова

В.І.Чорнобук