_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4958/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є в спільній власності та про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити, що частки у квартирі під №149 в будинку №63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, померлому 29 січня 2014 року та ОСОБА_4, померлої 11 червня 2014 року є рівними по ? частці у кожного та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку зазначеної квартири, що відкрилась після смерті його діда ОСОБА_3, померлого 29 січня 2014 року. При цьому позивач посилається на те, що 29 січня 2014 року помер ОСОБА_3, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки квартири АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем після смерті діда за заповітом, складеним 16 листопада 1993 року та після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, та надано роз'яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин з дідом. Крім того, як зазначив нотаріус, в заповіті передбачається розпорядження на випадок смерті заповідача цілою квартирою під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, права власності на яку в цілому він не мав ні на час складання заповіту, ні на час відкриття спадщини, оскільки Свідоцтво про право власності на житло видано на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Також, в наданому Свідоцтві про право власності на житло на зазначену квартиру на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4, не зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло за №15-432 від 22 червня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованому в КП «ОМБТІ» 04 листопада 1993 року під №241 стр. 42 кн.52пр., квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

29 січня 2014 року ОСОБА_3 помер (актовий запис №1130 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30 січня 2014 року).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його частку квартири під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса.

Згідно заповіту, посвідченому Третьою одеською державною нотаріальною конторою 16 листопада 1993 року, реєстровий №4-8793, позивач є спадкоємцем після смерті свого діда ОСОБА_3

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. До складу спадщини, як встановлено ч. 1 ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через необхідність підтвердження родинних відносин з померлим спадкодавцем.

Крім того, як зазначив нотаріус в своєму листі №114/02-14 від 12 серпня 2014 р., в заповіті передбачається розпорядження на випадок смерті заповідача цілою квартирою під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, права власності на яку в цілому він не мав ні на час складання заповіту, ні на час відкриття спадщини, оскільки Свідоцтво про право власності на житло було видано на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Також, не були зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року (цивільна справа №521/17223/14-ц) встановлено факт родинних відносин, згідно якому ОСОБА_3, померлий 29 січня 2014 року, є дідом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів спадкової справи №4/2014 вбачається, що позивач ОСОБА_1, який є онуком померлого ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

В положеннях п. 3.4 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тобто суд вважає, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені.

Відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При таких обставинах та враховуючи, що ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини є власником ? частини квартири АДРЕСА_3 і позивач має право на спадкування за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,208,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити що частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_4 є рівними, тобто по ? частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку квартири АДРЕСА_4, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого 29 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.