Провадження № 2/760/5784/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 липня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника,

в с т а н о в и в:

16.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив третіми особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідно директором та юрисконсультом РССКП «Київський крематорій».

З аналізу статті 35 ЦПК випливає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - це особи, які вступають у справу для захисту власних суб'єктивних інтересів, оскільки майбутнє рішення суду може вплинути на їх права і обов'язки стосовно однієї зі сторін.

При цьому позивач у позовній заяві не обґрунтував, які саме власні суб'єктивні інтереси третіх осіб, які перебувають з відповідачем у трудових відносинах, зачіпаються, та яким чином рішення у цій справі може вплинути на їх права і обов'язки. Зазначена у позові можливість у майбутньому притягнути третіх осіб до відповідальності за завдані позивачу моральні страждання, не позбавляє його права в силу принципу диспозитовності звернутися до суду з відповідним позовом.

Частина перша статті 30 ЦПК визначає, що «сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

З позовної заяви випливає, що позивач просить покласти на директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_2 матеріальну відповідальність шляхом зобов'язання його покрити шкоду, заподіяну підприємству, у зв'язку з оплатою працівникові ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у розмірі 17 240,27 грн.

Таким чином, позивач пред'явив позовні вимоги до третьої особи, яка не може нести відповідальність за пред'явленими позовними вимогами, оскільки не є суб'єктом спірного матеріального правовідношення.

Однією з позовних вимог є стягнення з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 237-1 КЗпП «відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя».

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування

моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст.119 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У позовній заяві позивач не обґрунтував, якими міркуваннями він керувався при визначенні розміру моральної шкоди у 50 000 грн.; не зазначив, якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі; не вказав, якими доказами підтверджується неправомірність дій відповідача при завданні позивачу моральної шкоди, зокрема, якою саме медичною документацією та яким саме висновком психолога-судового експерта.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК «суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи вищезазначене, позовну заяву належить залишити без руху, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання нової, належним чином оформленої, позовної заяви.

Керуючись статтями 119 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунальногое підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко