ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6847/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"18" листопада 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

за участю секретаря - Цибулюка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ паспортної реєстрації та міграційної роботи Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Відділ паспортної реєстрації та міграційної роботи Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстровані він, дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, дочка - ОСОБА_6, онук - ОСОБА_7 та колишній зять - ОСОБА_3, який в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, власником квартири АДРЕСА_1 є позивач, ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право на житло від 17 жовтня 2008 року.

Відповідно до довідки Ф-3, виданої 01.06.2015 року за № 34 спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, дочка - ОСОБА_6, онук - ОСОБА_7 та чоловік дочки - ОСОБА_3, ОСОБА_8 (а.с. 9).

Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було розірвано, про що 19.07.2014 року складено відповідний актовий запис № 255.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_3 з січня 2014 року в зазначеній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, що підтверджується актом, виданим ЖБК «Локомотив-7» від 24.06.2015 року.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, у спірній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА