Справа №: 398/2029/15-ц
"06" листопада 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.
при секретарі - Черкасової Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
20.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 93 507,66 дол. США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2015 року складає 2192754,60грн. та 3654,00 грн. сплаченого судового збору.
Відповідно договору - погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту.
Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином. Відповідач свої зобов'язання виконав частково, станом на 01.04.2015 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі - 93 507,66 дол. США, із них:
14 289,59 дол. США - заборгованість за кредитом;
9 808,31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
7 221,42 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
57 725,44 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;
а також штрафи відповідно до договору: 10,66 дол. США - штраф (фіксована частина) та 4 452,24 дол. США - штраф (процентна складова).
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В судовому засіданні встановлено наступне.
01.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно - заставний договір № KGMDA800001033, відповідно до якого банк зобов'язується надати кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 22 288,97 дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 16,92% річних, на термін до 30.08.2013 року (а.с. 7 - 16).
Кредитно-заставний договір було укладено у письмовій формі, підписано сторонами по справі, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі ст. 629 ЦК України цей договір є обов'язковим до виконання.
Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач - зобов'язання виконав частково, оскільки з січня 2009 року почав допускати прострочення по платежам.
Згідно наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по кредитному договору № KGMDA800001033 від 01.09.2008 року, загальний розмір заборгованості, станом на 01.04.2015 року складає - 93 507,66 дол. США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2015 року складає 2 192 754,60 грн., із них:
14 289,59 дол. США - заборгованість за кредитом;
9 808,31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
7 221,42 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
57 725,44 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
а також штрафи відповідно до договору: 10,66 дол. США - штраф (фіксована частина); 4 452,24 дол. США - штраф (процентна складова).
У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 19-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.
В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93 ).
Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.
Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до вищезазначеного договору від 01.09.2008 року, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача: 14 289,59 дол. США - заборгованість за кредитом; 9 808,31 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом та 7221,42 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України).
Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.
Пунктом 13.3 кредитно-заставного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 5.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вказаної пені не нараховуються.
При порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн., плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання (п.13.9 договору). У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, неустойка сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.13.10 договору).
Нарахування неустойки за кредитно-заставним договором, укладеним сторонами, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною (п.13.10 договору).
Також сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років (п.13.11 договору).
За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України ).
Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).
Як свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який не спростований відповідачем, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором станом на 01 квітня 2015 року становить - 57 725,44 доларів США, штраф (фіксована частина) - 10,66 доларів США та штраф (процентна складова) - 4 452,24 доларів США, тобто всього розмір неустойки складає 62 188,34 доларів США. Борг по тілу кредиту становить 14 289,59 доларів США.
Тобто, розмір пені є значно завищеним, неспівмірним із заборгованістю по тілу кредиту, що суперечить принципам справедливості та добросовісності та є підставою для зменшення пені.
Оскільки розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.3ст.551 ЦК України.
З урахуванням того, що розмір заборгованості по кредиту становить 14 289,59 доларів США, крім пені. відповідач за умовами договору сплачує штраф, враховуючи те, що межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд вважає, що розмір пені підлягає зменшенню до 9 826,69 доларів США, таким чином разом зі штрафами (фіксованою частиною та процентною складовою) (9 826,69 +10,66 +4 452,24), а тому неустойка становить 14 289,59 доларів США.
Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України. якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Проте фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафів можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.
Станом на день ухвалення рішення - 06 листопада 2015 року, за даними НБУ офіційний курс становить - 22,925534 грн. за 1 долар США
- пеня - 9 826,69 доларів США, що еквівалентно 225 282,12 грн. ,
- штраф (фіксована частина) - 10,66 доларів США , що еквівалентно 244,39грн.
- штраф (процентна складова) - 4 452,24 доларів США, що еквівалентно 102 069,98 грн..
Відповідач належним чином відповідно до вимог ст, ст. 74 -76 ЦПК України повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, проте в судові засідання не прибув, письмові заперечення та заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до суду не надав.
Відповідно до ч. 1 і ч.5 ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 1 827,00 грн.
Керуючись ст., ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 197, 209, 212 - 218 224 - 226, 228 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: