Справа № 428/3079/15-ц
Провадження № 2/428/1213/2015
11 листопада 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань, та трьох процентів річних від суми заборгованості за невиконання зобовязань по договорам позики,-
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якості причини неявки зазначив довгострокове відрядження, заявлені вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:…3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі…». Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника…, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми…»
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Діюче законодавство не повязує припинення зобовязання з прийняттям судового рішення або відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошового зобовязання боржника і не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 липня 2011 року по справі № 3-65цс11.
Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Стягнення інших судових витрат в судовому засіданні заявлено не було.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207-209, 509, 526, 530, 625, 1046-1049, ЦК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 88, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань, та трьох процентів річних від суми заборгованості за невиконання зобовязань по договорам позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (і.і.н.950209850 ) на користь ОСОБА_1 за невиконання зобовязання по договорам позики три відсотки річних від суми заборгованості в розмірі 868,55 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (і.і.н.950209850 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник