У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Суматра ЛТД», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Суматра ЛТД» (далі - ПП «Суматра ЛТД»), у якому, посилаючись на те, що при звільненні 30 серпня 2014 року з ним не було проведено повного розрахунку, з урахуванням уточнень просив стягнути на свою користь 2 190 грн 01 коп. заборгованості із заробітної плати за серпень 2014 року; 7 531 грн 16 коп. компенсації за невикористані відпустки за 2010-2014 роки та 17 426 грн 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Суматра ЛТД» на користь ОСОБА_3 7 733 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а на користь держави - 243 грн 60 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що після звільнення позивача з роботи на порушення приписів ст. 116 КЗпП України відповідач не провів із ним розрахунку із заробітної плати за серпень 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із доведеності факту перебування позивача у 2011-2014 роках у відпустках та виплати йому відповідних коштів.

Судами встановлено, що з 01 березня 2010 року ОСОБА_3 працював у ПП «Суматра ЛТД» на посаді комерційного директора.

Наказом від 29 серпня 2014 року № 5/08 ВК позивача звільнено з 30 серпня 2014 року із займаної посади за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з видатковим касовим ордером від 24 листопада 2014 року № 14 ОСОБА_3 виплачено заробітну плату за серпень 2014 року в розмірі 2 190 грн 01 коп. (а. с. 45).

Статтею 116 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_745/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_748/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_745/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 7 733 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суди правильно виходили із того, що оскільки позивача було звільнено 30 серпня 2014 року, а остаточний розрахунок із виплати заробітної плати з ним було проведено 24 листопада 2014 року, то з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_748/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> з відповідача має бути стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Обґрунтовуючи позовув частині стягнення компенсації за невикористані відпустки за 2010-2014 роки та посилаючись у касаційній скарзі на незаконність ухвалених у справі судових рішень у цій частині вирішення позову, позивач посилався на те, що за весь час роботи у відповідача він був у відпустці лише один раз.

У той же час на підтвердження таких вимог ОСОБА_3 відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України будь-яких доказів суду не надав.

У свою чергу зазначені доводи позивача спростовуються дослідженими судами доказами, зокрема, графіками відпусток за 2011-2014 роки, заявою позивача про надання йому відпустки, відповідними наказами про надання позивачу відпусток, табелями виходу на роботу, відомостями про виплату грошей, журналом реєстрації наказів ПП «Суматра ЛТД» (а. с. 37-62, 122-129).

Доводи касаційної скарги про підробку відповідачем зазначених документів не підтверджені будь-якими доказами та на наявність таких доказів позивач і не посилається.

З огляду на зазначене висновки, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко