Справа № 161/7813/15-ц
Провадження № 2/161/2715/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Управління освіти Луцької міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівником, -

в с т а н о в и в :

Управління освіти Луцької міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству працівником.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, перебуває з управлінням освіти Луцької міської ради у трудових відносинах. Наказом № 35-к від 31 серпня 2007 року ОСОБА_2 була переведена на посаду вчителя української мови та літератури Луцького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 24 - технологічний ліцей». Наказом по школі № 102-у від 03.10.2013 року була призначена керівником групи для проведення екскурсії учнів 9-В класу за маршрутом Луцьк-Дубно-Ворохта-Буковель-Яремче-Дубно-Луцьк 11-12 жовтня 2013 року.

12 жовтня 2013 року близько 12 год. 30 хв. екскурсія продовжилася в м. Яремче по вул. Петраша біля ресторану «Гуцульщина». Проходячи з групою учнів через міст на інший берег річки Прут, неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 разом з однокласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перед мостом зійшла на берег річки Прут з метою сфотографуватися на фоні водоспаду «Пробій». ОСОБА_4 стала на мокрий край камяної брили, посковзнулася, впала в річку Прут і втопилася.

10 лютого 2014 року вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано ОСОБА_2 винуватою у предявленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 137 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки, з позбавленням права займатися діяльністю, повязаною з проведенням екскурсій з організованими групами дітей на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді обмеження волі на строк три роки з випробувальним строком два роки.

На підставі вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2014 року стягнуто з управління освіти Луцької міської ради в користь потерпілих ОСОБА_7 20 040 гривень на відшкодування майнової шкоди та 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а разом 70 040 гривень, та в користь потерпілої ОСОБА_8 стягнуто 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Проте, потерпілі не погодившись із вироком суду, подали апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.05.2014 року на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 відносно ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди змінено. Сума моральних збитків, які стягнуто з управління освіти Луцької міської ради на користь ОСОБА_7, як батька та законного представника неповнолітніх дітей, становить в розмірі 75 000 гривень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпІІ України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа в даному випадку управління освіти Луцької міської ради, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, ОСОБА_2, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на предявлення регресного позову.

Позивач підставою регресної вимоги вважає:виконавчий лист від 04.09.2014 року провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 50 000 гривень; виконавчий лист від 04.09.2014 року, провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 75 000 гривень; виконавчий лист від 05.09.2014 року, провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 20 040 гривень; Повідомлення про безспірне списання коштів управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області від 15.09.2014 року № 03-15/2376; платіжні доручення від 01.10.2014 року № 4049 та № 4050.

Матеріальна шкода заподіяна підприємству, управлінню освіти Луцької міської ради, винною особою ОСОБА_2 складає 145 040 грн.

На підставі викладеного просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Упраління освіти Луцької міської ради матеріальну шкоду в розмірі 145 040 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали частково, просили врахувати ту обставину, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_9

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, перебуває з управлінням освіти Луцької міської ради у трудових відносинах. Наказом № 35-к від 31 серпня 2007 року ОСОБА_2 була переведена на посаду вчителя української мови та літератури Луцького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 24 - технологічний ліцей» (а.с. 18-19). Наказом по школі № 102-у від 03.10.2013 року була призначена керівником групи для проведення екскурсії учнів 9-В класу за маршрутом Луцьк-Дубно-Ворохта-Буковель-Яремче-Дубно-Луцьк 11-12 жовтня 2013 року (а.с. 20-21).

12 жовтня 2013 року близько 12 год. 30 хв. екскурсія продовжилася в м. Яремче по вул. Петраша біля ресторану «Гуцульщина». Проходячи з групою учнів через міст на інший берег річки Прут, неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 разом з однокласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перед мостом зійшла на берег річки Прут з метою сфотографуватися на фоні водоспаду «Пробій». ОСОБА_4 стала на мокрий край камяної брили, посковзнулася, впала в річку Прут і втопилася.

10 лютого 2014 року вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано ОСОБА_2 винуватою у предявленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 137 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки, з позбавленням права займатися діяльністю, повязаною з проведенням екскурсій з організованими групами дітей на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді обмеження волі на строк три роки з випробувальним строком два роки (а.с. 4-6).

На підставі вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2014 року стягнуто з управління освіти Луцької міської ради в користь потерпілих ОСОБА_7 20 040 гривень на відшкодування майнової шкоди та 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а разом 70 040 гривень, та в користь потерпілої ОСОБА_8 стягнуто 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Проте, потерпілі не погодившись із вироком суду, подали апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.05.2014 року на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 відносно ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди змінено. Сума моральних збитків, які стягнуто з управління освіти Луцької міської ради на користь ОСОБА_7, як батька та законного представника неповнолітніх дітей, становить в розмірі 75 000 гривень (а.с. 7-9).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпІІ України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Ця ж норма встановлена і Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6.

Підставою регресної вимоги є:

-виконавчий лист від 04.09.2014 року провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 50 000 гривень (а.с. 14-15);

-виконавчий лист від 04.09.2014 року, провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 75 000 гривень (а.с. 12-13);

-виконавчий лист від 05.09.2014 року, провадження № 1-кп/354/10/14, стягувач ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 20 040 гривень (а.с. 10-11);

-Повідомлення про безспірне списання коштів управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області від 15.09.2014 року № 03-15/2376 (а.с. 16);

-платіжні доручення від 01.10.2014 року № 4049 та № 4050 (а.с. 17).

Отже, судом встановлено, що матеріальна шкода заподіяна управлінню освіти Луцької міської ради, винною особою ОСОБА_2 складає 145 040 грн.

Суд не бере до уваги клопотання відповідача та її представника про зменшення розміру матеріальної шкоди, оскільки згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки шкода завдана вчиненням злочину, із відповідача слід стягнути на користь управління освіти Луцької міської ради матеріальну шкоду в розмірі 145 040,00 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, керуючись ст..ст. 134, 233 КЗпП України, ст.ст. 1166, 1191, 1193 ЦК України, суд , -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління освіти Луцької міської ради матеріальну шкоду 145 040,00 (сто сорок пять тисяч сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 450,40 (одну тисячу чотириста пятдесят гривень сорок копійок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук