У х в а л а

ІМенем УКраїни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрAT «УОСК») про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 25 липня 2013 року по вул. Стуса-Радужна в м. Одесі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2. Йому завдано майнову шкоду в розмірі 20 901 грн 43 коп. Посилаючись на те, що відповідач, у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, частково виплатив кошти на відшкодування завданої йому шкоди, просив стягнути з останнього несплачену у повному розмірі суму на відшкодування шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 25 липня 2013 року по вул. Стуса-Радужна в м. Одесі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2.

На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 9920021, укладеним між ПрАТ «УОСК» та власником вказаного транспортного засобу ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження: двох лівих дверей, переднього лівого крила, лівого порога, середньої лівої стійки.

За наслідками огляду пошкодженого автомобіля 7 липня 2013 року складено звіт № 8914 з оцінки транспортного засобу, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок пошкодження в результаті ДТП, складає 8085 грн 44 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ПрAT «УОСК» у повному обсязі сплатило страхове відшкодування, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що завдана йому матеріальна шкода становить 20 901 грн 43 коп.

Однак повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st58> передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60> на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 оспорював визначений відповідачем розмір страхового відшкодування, зазначав про те, що він є заниженим та економічно необґрунтованим, оскільки ті кошти, що були виплачені відповідачем, не достатні для ремонту автомобіля. На підтвердження цих обставин надав аварійний сертифікат № 32-06/14, складений 3 червня 2014 року аварійним комісаром ОСОБА_5, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 20901 грн 43 коп.

Відповідно до статті 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212> суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Однак, зазначаючи про те, що ПрAT «УОСК» у повному обсязі сплатило страхове відшкодування, яке відповідало розміру вартості ремонту, визначеного на підставі огляду транспортного засобу, суди не навели мотивів відхилення доводів ОСОБА_3 щодо розміру коштів, необхідних для проведення ремонту його транспортного засобу, оцінки поданому ним доказу на підтвердження цих обставин не навели, не врахували, що складений звіт про вартість ремонту транспортного засобу на підставі його огляду сам по собі не може безумовно свідчити про його правильність.

При наявності доказів, якими визначено різну вартість відновлювального ремонту автомобіля, судам належало з'ясувати причину таких протиріч та чим вони викликані: характером робіт, які необхідно провести для відновлення транспортного засобу, їх тривалості і вартості, вартості деталей і матеріалів, чи іншими обставинами, а, відповідно до встановленого, провести оцінку цих доказів і достовірності зазначених у них відомостей.

Посилаючись на те, що аварійний сертифікат від 3 червня 2014 року є не належним доказом, оскільки він складений на підставі акту огляду через рік після настання ДТП, суди не врахували того, що відповідно до протоколу (акту) огляду транспортного засобу, що проводився 27 червня 2014 року (а. с. 24), автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, не відремонтований.

У випадку, коли вартість ремонту транспортного засобу збільшилась із збільшенням цін на роботи, запчастини і матеріали, суди мали встановити, яка була вартість ремонту на час ДТП, сплати платежів на відшкодування шкоди і враховуючи те, що відповідач сплачував кошти на відшкодування шкоди частинами, встановити чи міг бути проведений ремонт за виплачені позивачу кошти на час їх сплати, а якщо ні, то чи повинен відповідач відшкодовувати його вартість на час вирішення спору у зв'язку із зростанням цін.

Та обставина, що позивачем не надано доказів того, що ним або його представником подавалися документи до страховика, що підтверджують заявлений до суду розмір збитку, не свідчить про порушення п. 33-1 ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як про це помилково зазначено в судових рішеннях.

Суди при вирішенні спору наведеного не врахували, без встановлення існування обставин, які можуть впливати на розмір виплати страховиком страхового відшкодування, дійшли передчасного висновку, що його розмір був виплачений у повному обсязі.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук