Справа № 495/7261/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 29.03.2005 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 08.12.1997 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7261/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

06.10.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про стягнення аліментів (а.с.1-2).

Так, позивач просить суд:

- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття;

- відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2015 року відкрито провадження по справі № 495/7261/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Справу призначено до розгляду (а.с.12).

Позивач - ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів визнав частково та зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі, передбаченому вимогами чинного законодавства та у відповідності до його заробітної плати.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 18.10.2003 року між позивачем - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідачем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 43.

Від сумісного шлюбу у сторін народилися діти:

- донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується виданим 03.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, актовий запис за № 362 (а.с.6);

- донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується виданим 16.08.2010 року Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, актовий запис за № 78 (а.с.7).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2015 року по справі № 495/4085/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.5).

За твердженням позивачки, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, недостатньо бере участі у їх вихованні. Знаючи, що малолітні діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов ?язків. Заробітної платні позивачки не вистачає на утримання дітей, у зв ?язку з чим вона разом із дітьми залишилась у скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліиентів між сторонами не досягнуто.

Як зазначає позивачка, відповідач навимсно ніде офіційно не працює, а якщо працює, то місце своєї роботи скриває. Інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться.

Відповідно до складеного 22.09.20015 року КП «ЖЕО-№1» Акту, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, 1983 року народження, та її доньки ОСОБА_3, 2004 року народження, та ОСОБА_4, 2010 року народження. Діти при матері та на її утриманні. Факт проживання дітей при матері підтверджують сусіди (а.с.9).

Згідно із довідкою КП «ЖЕО-№1» № 735 від 22.09.2015 року, ОСОБА_1, 1983 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. До складу сім'ї входять: донька ОСОБА_3, 2004 року народження; донька ОСОБА_4, 2010 року народження. Діти при матері та на її утриманні (а.с.8).

В судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2, зазначив, він в добровільному порядку допомагає та буде допомагати своїм дітям, але згоден із визначенням розміру аліментів, який передбачений вимогами чинного законодавства та у відповідності до його заробітної плати. Згідно із наданої відповідачем до суду довідки № 1038 від 04.11.2015 року про заробітну плату, ОСОБА_2 дійсно працює у ТОВ «Белста» з 02.10.2013 року на посадія водія та його середньомісячний дохід складає 2 080,50 грн. (а.с.20). Крім того, відповідачем в судовому засіданні зазначено, що, по-перше, у вказаному підприємстві він працює на пів ставки, по-друге, до недавнього часу він дійсно ще підробляв та мав неофіційний заробіток (прибуток).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує.

При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред'явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред'явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв'язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред'явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред'явлено позов до його задоволення судом.

Згідно із положеннями ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (в редакції від 04.10.2015 року), з 01.09.2015 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 167 грн. (30 % = 350,10 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років - 1 455 грн. (30 % = 436,50 грн.).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів є частково правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення щомісячно з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі на утримання доньки - ОСОБА_3, у розмірі 700 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання доньки - ОСОБА_4, у розмірі 600 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей.

Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7, 141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (в редакції від 04.10.2015 року), з 01.09.2015 року для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 167 грн. (30 % = 350,10 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років - 1 455 грн. (30 % = 436,50 грн.).

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у більшій сумі позивачем суду надано не було, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та їх дітей.

В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити і вимогу позивача про допущення негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 182-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти в твердій грошовій сумі на утримання:

- доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 (сімсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 06.10.2015 року до повноліття ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5;

- доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 (шістсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 06.10.2015 року до повноліття ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко