Справа № 310/5760/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

Встановив:

КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради звернулося до суду з позовом, де вказало, що рішенням Красногвардійської районної ради в м. Дніпропетровську від 23. 12. 2005 року за ОСОБА_2 закріплено житло квартира АДРЕСА_1.

За вищевказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, які померли, і з 1993 по 07. 11. 2013 року, з 07. 11. 2013 по 02. 09. 2014 року був зареєстрований і сам ОСОБА_1, на нього переоформлено особовий рахунок на житлове приміщення.

Позивачем увесь час постачалася теплова енергія до цієї квартири. але оплата за неї не надходить.

Оскільки за боржником було закріплене вказане житлове приміщення, просить стягнути з ОСОБА_1 вартість теплопостачання за період з 01. 11. 2000 року по 01. 07. 2015 року в сумі 7608,90 грн.

В судове засідання представник позивача не явився, в заяві просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечує на тій підставі, що у вказаній квартирі він ніколи не жив, після позбавлення його батьків батьківських прав у 2003 році знаходився на повному державному утриманні в КП «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа», після смерті батьків і після закінчення школи з 15. 11. 2011 року по 15. 02. 2013 року навчався в державному закладі «Приморський професійний аграрний ліцей» і також знаходився на повному державному утриманні. В даний час також навчається за рахунок держави у Бердянському машинобудівному коледжі. 18. 04. 2014 року він оформив право власності на квартиру на себе, а 02. 09. 2014 року квартиру продав.

Просить застосувати строк позовної давності, оскільки позов предявлено за строк, починаючи з 2000 року, що перевищує встановлений законом термін позовної давності.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради № 386 від 23. 12. 2005 року за малолітнім ОСОБА_1 13. 03. ІНФОРМАЦІЯ_1 було закріплено житло АДРЕСА_2 на підставі звернення опікунської ради в інтересах ОСОБА_1, який залишився без піклування батьків та знаходився у Запорізькій загальноосвітній школі інтернаті № 3 для дітей сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків.

Рішенням № 224/4 від 10. 12. 2013 року тієї ж районної ради особовий рахунок на вказане житло переоформлено на ОСОБА_1 складом родини 1 особа.

В дану квартиру позивачем надавались послуги з теплопостачання, які з 2000 року залишись без оплати.

У збільшеному та уточненому позові позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за отримання цих послуг за період з 01. 11. 2000 року по 01. 07. 2015 року в сумі 7608,90 грн., тобто також за той період, коли відповідач був неповнолітнім і знаходився на повному державному утриманні у школі інтернаті, про що свідчать розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя від 14. 11. 2005 року, довідка КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа інтернат № 3».

Згідно довідки ДНЗ «Приморський професійний аграрний ліцей» від 12. 02. 2014 року ОСОБА_1 навчався в ДНЗ і знаходився на повному державному забезпеченні з 15. 11. 2011 року по 15. 02. 2013 року.

В даний час, після набуття повноліття, навчається у Бердянському машинобудівному коледжі на умовах повного державного забезпечення.

Таким чином, вбачається ситуація, коли відповідач у вказаній вище квартирі, що була за ним закріплена, ніколи не мешкав, самостійного доходу (заробітку) не мав, знаходився на повному державному забезпеченні.

ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на житло квартиру № 8 в житловому будинку по вул. Суворова, 26 в м. Дніпропетровську 18. 04. 2014 року, 02. 09. 2014 року за договором купівлі продажу її продав, про що свідчать відповідні свідоцтва та договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу.

З позовної заяви вбачається, що на думку позивача ОСОБА_1 повинен був з часу настання повноліття утримувати квартиру і здійснювати оплату за комунальні послуги, тобто з 2011 року, проте позивач не навів ніяких підстав стягнення з нього заборгованості за той час, коли відповідач був неповнолітнім, а саме з 01. 11. 2000 року, а також не навів підстав, які б свідчили про поважність пропущення ним строку для звернення до суду.

Згідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 4 ст. 267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час слухання справи 08. 09. 2015 року ОСОБА_1 заявив про застосування позовної давності по справі, тому суд вважає за необхідне відмовити у позові за пропуском строку для звернення до суду.

Керуючись ст. 257, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_5