Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2014 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування якої позивачем зазначено, що між ним та ОСОБА_2 16 листопада 2011 року був укладений договір позики грошей на суму 22 000,00 гривень, що на день укладання договору було еквівалентно 2750,00 доларам США зі строком повернення до 01 лютого 2012 року. Договір позики був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1551. В обумовлений сторонами строк відповідач зазначену у договорі суму не повернула, тому позивач просив, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача суму боргу, інфляційні нарахування, 3% річних від простроченої заборгованості, а разом - 86867,65 гривень та суму судового збору (а. с. 2-4, 23-25).

Позивач надав суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а. с. 30).

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи вказані обставини, суд вважає недоцільним подальше відкладання розгляду справи, та на підставі статті 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку.

Згідно частин 1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей на суму 22 000,00 гривень, що на день укладання договору було еквівалентно 2750,00 доларам США зі строком повернення до 01 лютого 2012 року. Договір позики грошей був посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1551 (а. с. 5).

Згідно з п.7 договору позики грошей від 16 листопада 2011 року "після виконання позичальником свого зобов'язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов'язання". Оригінал договору позики грошей від 16.11.2011 року знаходиться у позивача, що підтверджує невиконання відповідачем своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики, або таку ж кількість речей) того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від суми.

Частина перша ст. 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На 10 березня 2015 року НБУ був встановлений такий офіційний курс гривні до іноземної валюти: 100 доларів - 2173,5710 грн. Виходячи з цього, сума 2750 доларів США еквівалентна 59 773 грн. 20 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості (з лютого 2012 року по лютий 2015 року включно) від суми боргу складає:

Для розрахунку взяті індекси:

(99,8:100)х(100,5:100)х(124,9:100)х(108,6:100)=1,36

59773,50 грн. х 1,36 = 81291,55 грн.

81291,55 грн. - 59773,20 грн. = 21518,35 грн.

Тобто, інфляційні нарахування на суму боргу складають 21 518,35 грн. (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімнадцять гривень 35 коп.).

Відповідачем прострочено виконання зобов'язання станом на 12 березня 2015 року на 1135 календарних днів.

Для розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми використовуємо таку формулу:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 6 100, де С- сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 59773,20 грн. х 3 х 1135 : 365 : 100 = 5576,10 гривень.

Отже фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 5 576,10 гривень (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість грн., 10 коп.).

Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням санкцій складає: 59773,20 грн. + 21518,35 грн. + 5576,10 грн. = 86867,65 грн.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення судових витрат, що складаються з витрат на сплату суми судового збору у розмірі 868,68 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 16 листопада 2011 року у сумі 59 773,20 гривень, інфляційні витрати на суму боргу у розмірі 21 518, 35 грн. та 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 5 576,10, а разом - 86 867,65 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 868 гривень 68 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В. Черновськой