АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2708/14-ц Номер провадження 88-ц/786/21/15 Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Чічіль В.А.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 24 жовтня 2014 року задоволений позов ОСОБА_2 - визнаний недійсним договір дарування від 27 червня 1990 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений секретарем виконкому Опішнянської сільської ради народних депутатів; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року, частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3: рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 24 жовтня 2014 року у частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 скасоване, у цій частині ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 27 червня 1990 року відмовлено. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 24 жовтня 2014 року залишено без змін.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду апеляційної інстанції.

Подана заява мотивована тим, що 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 отримала копію висновку судової почеркознавчої експертизи №506, виконаної у межах розслідування кримінальної справи щодо шахрайського заволодіння майном, яким встановлено, що спірний договір дарування будинку АДРЕСА_1 підписаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали цивільної справи в межах доводів поданої заяви та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України, розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд відмовляє у її задоволенні у разі необгрунтованості заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі за позовом ОСОБА_2 є матеріально-правова вимога про визнання недійсним договору дарування будинку АДРЕСА_1, укладеного 27 червня 1990 року між ОСОБА_4 (власниця будинку) і ОСОБА_3

В обґрунтування заявленої вимоги про недійсність правочину ОСОБА_2 у позові (т.1 а.с.1-2) посилалася на такі обставини: недотримана обов'язкова нотаріальна форма договору про відчуження нерухомого майна; дата, зазначена у договорі, не відповідає дійсній даті його укладення; підпис у договорі зроблений не ОСОБА_4, а іншою особою.

Обгрунтовуючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 стверджує, що нею отриманий доказ того, що підпис від імені дарувальника на оспорюваному договорі вчинений не ОСОБА_4, а іншою особою, і вважає це ново виявленою обставиною.

З таким твердженням колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Обов?язок доказування покладається на сторони (ст.10, ст.60 ЦПК України)

Як роз?яснено у пункті п?ятому Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 20 березня 2012 року, обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У письмових зверненнях до суду, запереченнях на апеляційну скаргу, а також у касаційній скарзі (т.1 а.с.34-35,68-69,122,162-163,215-216), ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 посилалися на те, що договір дарування є підробленим, оскільки на ньому стоїть печатка із символікою незалежної України, текст договору виготовлений на типографському бланку 1992 року, оспорюваний договір мав бути посвідчений тільки у Першій Полтавській державній нотаріальній конторі.

Тобто, окрім як у позові, у матеріалах справи відсутні як самі посилання, так і належні, допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що оспорюваний договір дарування підписаний не ОСОБА_4, а іншою особою. У заяві про перегляд рішення за ново виявленими обставинами ОСОБА_2 не навела обґрунтованих доводів про існування об'єктивних складнощів у наданні доказів суду.

Як слідує зі змісту рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 24 жовтня 2014 року, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги ОСОБА_2, виходив з доведеності таких обставин: текст договору дарування роздрукований на бланку, який виготовлений двома роками пізніше дати його укладення; договір посвідчений печаткою, використання якої стало можливим лише після лютого 1992 року; предметом договору дарування є нерухоме майно, що розташоване у м.Полтаві, отже договір мав бути посвідчений виключно у Першій Полтавській державній нотаріальній конторі.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції питання щодо належності ОСОБА_4 підпису від імені дарувальника у оспорюваному договорі не досліджувалося, відповідні докази суду не надавалися.

Аналогічний висновок слід зробити з аналізу змісту рішення суду апеляційної інстанції (т.1 а.с.205-210) і ухвали суду касаційної інстанції (т.1 а.с.236-237).

Таким чином, у заяві ОСОБА_2, по суті, стверджується про нові обставини та про нові докази на підтвердження цих обставин, що не може бути підставою для скасування судового рішення за ново виявленими обставинами.

З огляду на встановлене заява ОСОБА_2 є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.303, ст.365, ст.366, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року за необгрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

В.А. Чічіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов