Справа № 184/1696/15-ц
Номер провадження 2/184/579/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 «про визнання частини житлового будинку з надвірними спорудами обєктом спільної сумісної власності та про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та на частину земельної ділянки», зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 «про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом» та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 «про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки» -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги і просить суд визнати 2/3 частини житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області об'єктом її з ОСОБА_4 спільної сумісної власності; визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 кв. м. та житловою площею 30,5 кв. м. та на 1/3 частину земельної ділянки розміром 0,1007 га, надану для обслуговування житлового будинку № 4 та надвірних споруд по вул. 8 березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:124:0004. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 визнала частково, а ОСОБА_2 в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав частково та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 кв. м. та житловою площею 30,5 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року; визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: будинок № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області площею 0,1007 га, яка була надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року. Посилається на те, що 19.12.2014 року помер його батько ОСОБА_4 у віці 51 року. У його батька є троє дітей: ОСОБА_5, він та його сестра ОСОБА_2 Остаточних відомостей про місцезнаходження його старшої сестри ОСОБА_6 не встановлено. Тому на сьогоднішній день за відсутності заповіту спадкоємцями першої черги є він та його сестра ОСОБА_2 Відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом лише четвертої черги. За своє життя його батько докладав зусилля для забезпечення своїх дітей. Саме для них був і придбаний будинок №4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе. Його батько придбав його за власні кошти, на той час він мешкав з другою цивільною дружиною ОСОБА_7 за адресою: м. Орджонікідзе, вул. Лесі Українки, 26. За цією адресою проживали і вони з батьком. На той час батько винаймав квартиру для відповідачки ОСОБА_1 і готувався до розірвання стосунків із ОСОБА_7 Частина коштів 800 доларів США, які пішли на придбання будинку № 4 по вул. 8 Березня зберігались у його рідної тітки ОСОБА_8 (рідної сестри його батька). Відповідачка ОСОБА_1 на той час офіційно не працювала, що підтверджується її довідкою про заробітну плату ЗАТ «Промбізнес» та відсутність копії трудової книжки. Тобто тягар по придбанню будинку повністю був на його батькові. Також відповідачка ОСОБА_1 не надала жодних доказів про свою участь в придбанні будинку № 4 по вул. 8 Березня. Саме тому відповідачка ОСОБА_1 відсутня як співвласник будинку разом із його батьком. Будинок був придбаний у серпні 2005 року за рахунок власних коштів його батька (тому і був зареєстрований на ім'я його батька) і вони із сестрою та батьком переїхали до нього. А вже після чого переїхала туди і позивачка разом із своїм батьком та братом, оскільки останнім не було де жити. В подальшому відповідачка ОСОБА_1 продала свій земельний пай, який прийняла у спадщину після смерті своєї матері та придбала будинок для свого батька та брата. Кошти в придбання будинку № 4 по вул. 8 Березня відповідачка не надавала, навіть на переоформлення будинку, який за браком коштів стало можливим переоформити лише у грудні 2005 року. Це може підтвердити продавець будинку ОСОБА_9. Більша частина по їхньому із сестрою вихованню та утриманню завжди була за їхнім батьком. Батько категорично відмовлявся реєструвати відповідачку ОСОБА_1 в їхньому будинку після того, як дізнався про те, що вона отримала спадщину і до добробуту його спільної із нею сім'єю не вклала коштів. Завжди майже всі витрати були зароблені його батьком кошти. Відповідачкою ОСОБА_1 не доведено будь-яких доказів про те, що вона здійснювала утримання або поліпшення їхнього спільного побуту. Навпаки, вона мала кредитні борги перед банком майже на 30000 грн., які закінчила сплачувати лише наприкінці 2014 року. Стягнення здійснювались шляхом утримання із її заробітної плати. Змовившись із секретарем приватного нотаріуса ОСОБА_10 відповідачка ОСОБА_1 незаконним шляхом заволоділа всіма установчими документами на будинок, земельну ділянку, дві автомашини. І їх, прямих спадкоємців 1-ї черги, не допускає до даних документів. Здійснила продаж однієї автомашини за 1000 доларів США (приблизно 24000 грн.), від якого ні він, ні його сестра відповідачка ОСОБА_2 не отримали жодної копійки. А це також є спадком їхнього батька. Він вважає це порушенням його прав як спадкоємця. Відповідачка ОСОБА_1 додає, як доказ до позову довідку від 27.04.2007р. № 37 сумнівного характеру, оскільки за їхніми даними вона не працювала, після того як зійшлась із його батьком - батько їй заборонив.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємицею лише 4-ї черги. На даний час він мешкає не в самому будинку, а у тимчасовій споруді, чим порушуються його права на спадщину. Він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але вимушено там не мешкає. Взагалі складається враження, що позивачка вживає всі заходи для того, щоб якомога більше спадкового майна продати для забезпечення власних потреб, чим порушує права інших спадкоємців. Він заперечує проти того, що відповідачка ОСОБА_1 має право на будь-яку частину будинку № 4 по вул. 8 Березня. Вважає, що на зазначений будинок мають право лише він та його сестра - відповідачка ОСОБА_11 по 1/2 частині з надвірними спорудами та по 1/2 частині земельної ділянки, кадастровий № :01:124:0004.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнала в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 визнала частково та просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 кв. м. та житловою площею 30,5 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року; визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області площею 0,1007 га, яка була надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :01:124:0004. Посилається на те, що 19.12.2014 року помер її рідний батько ОСОБА_4. Заповіту він не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є її брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_5. Після смерті батька вона з братом ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті. Вона з братом звернулися до приватного нотаріуса Орджонікідзевського нотаріального округу ОСОБА_12П з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Їхня рідна сестра ОСОБА_5 спадщину після смерті батька не прийняла і, таким чином, не придбала ніяких прав на спадкове майно, що залишилося після його смерті. Вона не проживала однією сім'єю разом з батьком і з заявою про прийняття спадщини після його смерті вона до нотаріальної контори не зверталася. Її постійне місце проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак протягом вже протягом семи років вона не проживає за місцем своєї реєстрації і місце її перебування їм невідомо. Вона була раніше судимою, відбувала покарання у вигляді реального позбавлення волі, після звільнення від покарання ніде не працювала, вела аморальний спосіб життя і навіть не має паспорту громадянки України, без якого неможливо подати заяву про прийняття спадщини. Вона не підтримує ніяких зв'язків ні з ким з родичів або з їхніми знайомими. І, таким чином, більше семи років вони не мають ніяких відомостей відносно неї. Після смерті їхнього батька залишився житловий будинок № 4 загальною площею 63,3 кв. м. та жилою площею 30,5 кв. м. з надвірними спорудами по вул. 8 Березня та земельна ділянка розміром 0,1007 га, яка була передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, кадастровий номер № НОМЕР_1: 01:124: 0004. Вартість вказаного спадкового майна складає відповідно висновків фахівця 94974 грн. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами з земельною ділянкою її батько придбав за договором купівлі-продажу від 05.12.2005 року. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами і з земельною ділянкою ОСОБА_3 здійснив в КП «МБТІ» м. Нікополь державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами на своє ім'я. Також йому було необхідно здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку теж на своє ім'я та здійснити відповідну відмітку про перехід права власності на земельну ділянку у ОСОБА_13 акті про право власності на земельну ділянку. Однак з невідомої їй причини він не здійснив державну реєстрацію про перехід права власності на зазначену земельну ділянку, яка була надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на своє ім'я і не здійснив відповідну відмітку про такий перехід права власності у ОСОБА_13 про право власності на земельну ділянку. Як виявилось після смерті батька, право власності на земельну ділянку, яка була придбана ним за договором купівлі - продажу разом з житловим будинком, на його ім'я не зареєстровано. Але з 2005 року і до дня своєї смерті він, як власник, користувався зазначеним житловим будинком з надвірними спорудами та вказаною земельною ділянкою. Разом з ним в цей житловий будинок ще у серпні 2005 року до нотаріального оформлення договору купівлі - продажу заселилися вони, його діти, а також відповідачка ОСОБА_1, яка перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року був встановлений факт сумісного проживання однією сім'єю їхнього батька та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з 2005 року і по день смерті їхнього батька. Вона дійсно вона разом з їхнім батьком ОСОБА_3 вела спільне господарство, вони були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет сім'ї і разом придбали вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою. Однак вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та з земельною ділянкою був придбаний не повністю за їх спільні кошти. Частину вказаних грошових коштів у розмірі 1/3 частини від вартості житлового будинку та земельної ділянки складали грошові кошти, які були у їхнього померлого батька, як його особисті грошові кошти. І тому вона не заперечує проти того, що ОСОБА_1 має право на 1/3 частину вказаного житлового будинку, виходячи з наступного розрахунку: (3/3 частини житлового будинку з земельною ділянкою - 1/3 особиста частина ОСОБА_3 = 2/3 частини) : 2 = 1/3 частина зазначеного майна. Таким чином, після смерті їхнього батька спадщина відкрилася на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки. Кожен з них, спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті батька, вона і брат ОСОБА_3 придбали право кожен окремо на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/3 частку земельної ділянки. В судовому засіданні під час розгляду заяви ОСОБА_1 вона з братом погоджувалися з її позовом, але заявляли , що вона має право не на 1/2 частину житлового будинку та земельній ділянки, а тільки на 1/3 їх частку. Її рідний брат ОСОБА_3 не заперечував проти визнання за кожним з них права власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/3 частину земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Однак вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса внаслідок того, що приватизована земельні ділянка, на якій розташований житловий будинок та надвірні споруди, до сих пір зареєстрована на попереднього власника ОСОБА_9, а також внаслідок того, що ОСОБА_1 дійсно має право на частину житлового будинку з надвірними спорудами та на частину земельної ділянки, але між нею та її братом виник спір з цього приводу.

В зв'язку з тим, що вона з вказаних причин не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вона таку заяву подала.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 по вул.Л.Українки, буд.26. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживали разом однією сімєю, тримали господарство, потім приблизно у 2005 році купили інший будинок по вул. 8 Березня. ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 та його дітьми разом до дня смерті.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є тіткою ОСОБА_1 Знає їхню сімю давно. В 2005 році ОСОБА_1 і ОСОБА_4 купили будинок по вул.. 8 Березня, жили там добре до смерті ОСОБА_4. А потім все змінилося, почалися сварки, ОСОБА_1 уїхала з будинку. ОСОБА_1 виховувала дітей ОСОБА_4.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона знає сімю ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_4 знала дуже давно. ОСОБА_1 знає з 2004 року. В 2005 році вони купили будинок по вул. 8 Березня та жили там однією сімєю до смерті ОСОБА_4, його діти жили там з ними. На даний час ситуація змінилася, діти, а саме ОСОБА_3, оспорюють право на будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що в 2005 році вони купили будинок №17 по вул. 8 Березня, поруч з ними купили будинок сімя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Жили однією сімєю разом з дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_16. ОСОБА_1 була для дітей матірю, доглядала за ними. Вона підтримувала з цією сімєю відносини. ОСОБА_4 помер. ОСОБА_1 діти хочуть виселити з будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він знав померлого ОСОБА_4. В 2005 році ОСОБА_4 віддав йому гроші за будинок в сумі 1800 доларів США і він купив автомобіль. Пізніше будинок оформили на імя ОСОБА_4. Потім ОСОБА_4 помер, на даний час сторони по справі ділять будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що з 2000 по 2005 рік вона жила однією сімєю з ОСОБА_4. Потім ОСОБА_4 пішов жити з ОСОБА_1 Вони разом купили будинок по вул.. 8 Березня за спільні гроші. В будинку жили ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та його дітьми.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона рідна тітка ОСОБА_3, сестра померлого ОСОБА_4. ОСОБА_4 купив будинок по вул.. 8 Березня, в якому проживав разом з ОСОБА_1 та дітьми. ОСОБА_4 всіх утримував, жили як одна сімя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_4 рідний брат. На момент купівлі будинку по вул.. 8 Березня Поздняков Віктор проживав зі ОСОБА_7. Потім ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_1 та дітьми до дня своєї смерті як одна сімя. На даний час в цьому будинку живе тільки ОСОБА_3.

Суд, вислухав пояснення сторін, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_18, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги та ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2014 року помер ОСОБА_4, з яким ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2005 року і по день його смерті. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року була задоволена заява ОСОБА_1 про встановлення факту її сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 2005 року по день його смерті. Відповідачі, як заінтересовані особи по справі, не заперечували проти обставин, викладених позивачкою у заяві та проти встановлення вказаного факту. Вказаним рішенням суду було встановлено наступне. ОСОБА_4 помер 19.12.2014 року. З початку їхніх відносин у позивачки з ним не було свого житла і тому на початку 2005 року вони вирішили придбати своє житло, а саме житловий будинок для сумісного проживання. У липні 2005 року вони знайшли такий житловий будинок № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе і вирішили його придбати у спільну сумісну власність для сумісного проживання. Вони домовилися з продавцем за ціну у розмірі еквівалентному 1800 доларів США, що на той час відповідало 9900 грн.. Усієї суми вказаних грошей у них на той час ще не було і вони домовилися з продавцем відносно того, що в зазначений житловий будинок заселяться у серпні 2005 року, а до кінця 2005 року повністю розрахуються за вказаний житловий будинок і тоді укладуть та нотаріально посвідчать договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку з надвірними спорудами. На початок серпня 2005 року вони здійснили текучий ремонт у житловому будинку і 25 серпня 2005 року позивачка разом з ОСОБА_3 та його дітьми вселилися в цей житловий будинок. На той час його діти проживали разом з ними. ОСОБА_3 розірвав свій шлюб з їх матір'ю, пізніше вона померла. 01 вересня 2005 року діти ОСОБА_3 пішли до школи вже з цього житлового будинку. З 25.08.2005 року ОСОБА_1 постійно проживала і до сих пір проживає в зазначеному житловому будинку. Разом з ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет сім'ї, на спільні кошти придбали майно у житловий будинок, а також разом виховували та утримували його дітей. Тобто у них склалися повністю сімейні стосунки, які існували до дня смерті ОСОБА_3. 05.12.2005 року за договором купівлі - продажу вони на ім'я ОСОБА_3 придбали вказаний вище житловий будинок № 4 по вул. 8 Березня на ім'я ОСОБА_3 за 1800 доларів США, що на той час відповідало 9900 грн. разом з приватизованою земельної ділянкою, що підтверджується текстом вказаного договору купівлі - продажу. Інвентаризаційна оцінка житлового будинку на той час складала 25093 грн. і нотаріус роз'яснила ним, що у договорі купівлі - продажу договірна ціна повинна бути зазначена не менш інвентаризаційної оцінки відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час. Тому у договорі купівлі - продажу зазначена інша ціна. Той факт, що фактично вказаний житловий будинок був придбаний ними за 1800 доларів США, що було еквівалентно 9900 грн. відповідачі не оспорювали. На час сумісного проживання та придбання житлового будинку вони з ОСОБА_3 працювали, мали відповідний дохід, на який і був придбаний зазначений житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвана шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норі поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч.2 ст. 74 Сімейного кодексу України, - на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Глава 8 Сімейного кодексу України регулює право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 70 СК України, яка встановлює розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивачка змушена звернутися до суду з тим, що під час розгляду справи син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_3 та дочка померлого ОСОБА_3В погоджувалися із заявою позивачки, однак наполягали на тому, що вона має право не на 1/2 частину зазначеного житлового будинку, а тільки на 1/3 його частину з тієї підстави, що у їх померлого батька були його особисті грошові кошти у розмірі 1/3 вартості грошових коштів, витрачених на придбання вказаного житлового будинку і тільки 2/3 частини складають її з померлим ОСОБА_3 грошові кошти, за які був придбаний вказаний житловий будинок.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті свого померлого батька ОСОБА_3 до приватного нотаріуса ОСОБА_12 і є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті.

В судовому засіданні саме ОСОБА_3 наполягав на тому, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім'єю разом з його батьком в зазначений нею період і має право на частину вказаного житлового будинку на підставі ст. 74 СК України, але тільки у розмірі 1/3 частини зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами. В подальшому ОСОБА_3 змінив свою думку і почав оспорювати права позивачки на частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами, внаслідок чого вона і змушена звернутися до суду з цим позовом.

Крім того, як виявилося, померлий ОСОБА_3 після укладення договору купівлі-продажу так і не здійснив перереєстрацію приватизованої земельної ділянки, яку придбав разом з житловим будинком, на своє ім'я. ОСОБА_13 акт на земельну ділянку, виданий на ім'я попереднього власника житлового будинку ОСОБА_19 не містить відомостей про перереєстрацію земельної ділянки на іншого власника на ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт постійного сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки з померлим ОСОБА_4 з 2005 року по день його смерті вже встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили і не підлягає доказуванню.

Спірний житловий будинок № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області був придбаний ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 у спільну сумісну власність, як вже встановлено рішенням суду, 05.12.2005 року, тобто під час постійного сумісного проживання та ведення спільного господарства і тому є об'єктом її з ОСОБА_3 спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачі в судовому засіданні визнавали цей факт і наполягали на тому, що позивач має право тільки на 1/3 частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами в зв'язку з тим, що вона в заяві зазначила, що в подальшому має намір просити визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами.

Вартість вказаного житлового будинку з надвірними спорудами відповідно до висновку фахівця складає 59539 грн., а вартість земельної ділянки, переданої у приватну власність ОСОБА_4 для обслуговування вказаного житлового будинку та надвірних споруд, кадастровий номер :01:124:0004, складає відповідно до висновку фахівця 35436 грн..

Суд дає критичну оцінку доводам ОСОБА_3, висловлені ним в позовній заяві та в судовому засіданні щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного будинку, оскільки вони є голослівними, безпідставними та недоведеними і спростовуються поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_2, поясненнями допитаних свідків, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне визнати 2/3 частини житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе та на 1/3 частину земельної ділянки розміром 0,1007 га, надану для обслуговування житлового будинку № 4 та надвірних споруд по вул. 8 березня в м. Орджонікідзе; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі та суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе в порядку спадкування за законом та на 1/3 частину земельної ділянки № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню та суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе та на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: будинок № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе, а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки в разі визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки будуть істотно порушенні законні права та інтереси інших сторін по справі, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки кожен з вказаних спадкоємців мають рівні права на спадщину, як це передбачено нормами сімейного та цивільного законодавства України, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 16, 60, 61, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст.. ст.. 1216 1218, 1261, 1268, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 «про визнання частини житлового будинку з надвірними спорудами обєктом спільної сумісної власності та про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та на частину земельної ділянки» задовольнити.

Визнати 2/3 частини житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 квадратних метрів та житловою площею 30,5 квадратних метрів та на 1/3 частину земельної ділянки розміром 0,1007 га, надану для обслуговування житлового будинку № 4 та надвірних споруд по вул. 8 березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:124:0004.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 «про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом» задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 квадратних метрів та житловою площею 30,5 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/3 частину земельної ділянки № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області площею 0,1007 га, яка була надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :01:124:0004.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 «про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки» задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4 з надвірними спорудами по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 63,3 квадратних метрів та житловою площею 30,5 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: будинок № 4 по вул. 8 Березня в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області площею 0,1007 га, яка була надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 19 грудня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_20