Справа № 456/2747/14-ц
Провадження № 2/456/122/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення права застави, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою, у якій просить припинити право застави від 30.10.2006р. укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» (далі Банк) та ОСОБА_1 на предмет застави згідно договору застави транспортний засіб Шкода Фабія, 1,2, 2006 р.в., чорного кольору, шассі (кузов) № ТМВРY16Y57В452275, реєстраційний номер НОМЕР_1, посвідчений нотаріусом ОСОБА_2 та зняти заборону на відчуження транспортного засобу з підстав виконання у повному обсязі зобов»язання за кредитним договором № 252.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.10.2006 р. між сторонами було укладено кредитний договір №252, про надання споживчого кредиту в сумі 10500 євро для придбання автомобіля. В цей же день укладено договір застави на вищевказаний автомобіль Шкода. Відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. 3.3.4, визначено обов»язок позичальника погасити кредит до 30.10.2012р., щомісячними платежами в сумі 175 Євро впродовж перших вісімнадцяти місяців та з дев»ятнадцятого місяця по 137 Євро. Станом на 30.10.2012р. він повністю повернув суму отриманого кредиту 10 500 Євро та сплатив 2047,63 Євро відсотків, що підтверджується квитанціями банку. Таким чином, повністю виконав свої зобов»язання по договору кредиту. Відсутність боргу позивача перед Банком доводиться й рішеннями судів, по спорах, що розглядалась між тими ж сторонами.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. В попередніх судових засіданнях, представник позивача, позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав викладених в письмовому запереченні, що міститься в матеріалах справи. Просить в позові відмовити.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку письмовим доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 30.10.2006 р. сторони уклали між собою кредитний договір № 252,

згідно з яким Банк надав, а ОСОБА_1 прийняв у борг грошові кошти у розмірі 10500 євро, зі сплатою 11 % річних, які зобовязувався повернути до 30.10.2012 р. включно.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно п. 3.3.3 та 3.3.4 кредитного договору, позичальник повинен погашати кредит у повному обсязі у встановлені кредитним договором терміни.

В п. 1.5.1.1, 1.5.1.2 кредитного договору вказано, що проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до закінчення терміну повернення кредиту.

Згідно п. 4.1.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов»язань по поверненню основної суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород позичальник має виплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

В забезпечення виконання зобов»язання, що випливає з кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 на підставі договору застави № 975 від 30.10.2006р. передав у заставу Банку транспортний засіб - автомобіль марки Шкода Фабія, 1,2, 2006 р.в., чорного кольору, шассі (кузов) № ТМВРY16Y57В452275, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв»язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов»язань, в 2010р. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави. Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, останнім рішенням Апеляційного суду Львівської області від 6.04.2015р. (яке набрало законної сили) позов Банку задоволено. Звернуто стягнення на транспортний засіб марки- «Шкода Фабія Класік», 2006 р.в., чорного кольору, шассі (кузов) № ТМВРY16Y57В452275, реєстраційний номер НОМЕР_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 252 від 30.10.2006р., розмір якої становить 1984,59 Євро.

Таким чином, вказаним рішенням суду беззаперечно встановлена наявність заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором № 252 від 30.10.2006р., в забезпечення виконання зобов»язань, по якому й було укладено спірний договір застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставити встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: припинення зобов»язання забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Аналогічні положення містяться у ст 28 ЗУ «Про заставу».

Пунктом 9.1 договору застави передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання заставодавцем зобов»язання за кредитним договором.

Тобто, передумовою припинення права застави за договором застави сторони визначили повне виконання ОСОБА_1 обов»язків перед Банком, що передбачені кредитним договором.

Однак, заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед Банком по вказаному

кредитному договору на даний час не погашена, докази протилежного в судовому засіданні не представлені, а отже й відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення права застави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3