Дата документу 03.08.2015
Справа № 501/3367/15-ц
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

03 серпня 2015 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Смирнов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову.

У заяві ОСОБА_1 повідомляє, що також надав суду позовну заяву до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів.

Заявник повідомляє суд, що відповідач не виконує зобовязання взяті на себе відповідно до умов договору по виготовленню корпусних меблів, що Відповідач не має грошей. Також Позивачу стало відомо, що невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань за Договором носить не поодинокий характер, існують інші договори, за якими Відповідач також не виконує свої зобовязання, у зв'язку з чим просить суд забезпечити позов накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно належне фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1. Будь яких інших даних, які вказують, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову заявник не наводить.

Розглянувши дане клопотання, суддя прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За вимогами ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

Однак, в порядку ст. ст. 57-60 ЦПК України у своїй заяві про забезпечення позову позивач не зазначив належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, не вказав, на яке саме майно та грошові кошти слід накласти арешт, місцезнаходження цього майна та грошових коштів, правових підстав, на яких відповідач володіє цим майном та коштами.

Відповідно п. 4 розяснень Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 57-60, 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали,або отримання її копії.

Суддя: В.В. Смирнов