Провадження № 22-ц/780/3306/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 29 10.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», Моторного (страхового) бюро України про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Під час судового розгляду до участі у справі були залучені приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія» (далі ПрАТ «УЕСК») та Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ). В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю автомобілів під керуванням позивача та відповідача, автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження. З урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 32 005 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 2 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди в розмірі 32005 грн. 71 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити, оскільки він не належний відповідач, так як його цивільно-правова відповідальність була застрахована.

Апеляційна скарга після ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цій справі від 15.10.2015 року та від 26.02.2015 року в апеляційному порядку переглдядається лише в частині відшкодування матеріальної шкоди та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача отримав механічні пошкодження в результаті неправомірних дій відповідача, наявність вини якого встановлена в судовому порядку, а тому він має нести відповідальність за завдані позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки. Доказів повідомлення відповідачем у встановлений законом строк страхової компанії, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не надано.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Судам встановлено, що 30 грудня 2011 року о 17 годині 20 хвилин на 5 км автодороги Біла Церква Тетіїв Липовець Гуменна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю останньої було завдано механічні пошкодження в розмірі 32005, 71 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 (а.с. 7)

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0126957 від 15 листопада 2011 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за договором застрахована ПрАТ «УЕСК». Забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Caddy, д/н НОМЕР_1 (а.с. 54 Т.1).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2012 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.10). Зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, його вина підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності'' (чинного на момент скоєння ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

05 січня 2012 року ОСОБА_5, який керував автомобілем позивача на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди направляв до ПрАТ «УЕСК» заяву, копію поліса та копію довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 110).

Відповідно до опису вкладення документів від 23 жовтня 2012 року (а.с. 109) позивач зверталась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, про що свідчить штемпель поштового відділення. Про те, що позивач зверталась саме з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю автомобіля відповідача свідчить перелік документів, які в тому числі додані до матеріалів даної справи.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обо'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

У пункті 11 Постанови надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, судом встановлено, що як позивач, так і відповідач своєчасно повідомили страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду.

Порушеннь положень договору страхувальником, які б перешкодили страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, судом не встановлено.

Страхова компанія знаходиться в стадії ликвідації.

На даний час (станом на 21.09.2015 року) арбітражним керуючим здійснюються заходи щодо виявлення та розподілу вже виявленої ліквідаційної маси в порядку встановленої законом черговості відповідно до затвердженого ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2013 року у справі № 5011-46/12625-2012 реєстру кредиторів ПрАТ ''Українська екологічна страхова компанія'', при цьому звіт та ліквідаційний баланс не складений та не затверджений, з чого вбачається, що правових підстав для здійснення регламентованої виплати з фонду захисту (МТСБУ) не має. Не має підстав для виплат (МТСБУ) також і виходжячи з того, що для цього не додержано учасниками ДТП, встановленого законом порядку.

Винуватець бажає щоб за завдану ним майнову шкоду відповідав його страховик і заявлена сума покривається полісом. За таких обставин майнова шкода має бути стягнута з страхової компанії.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Димитрова, 5 Б, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, суму матеріальної шкоди в розмірі 32005 грн.71 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Димитрова, 5 Б, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, суму понесених судових витрат на сплату судового збору в розмірі 340 грн. 07 коп.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді