Справа № 357/6217/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранов А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа: Розаліївська сільська рада Білоцерківського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року заявники звернулись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Вказували, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_3 після чого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 3,580 га, яка розташована на території Розаліївської сільської ради.

Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення правовстановлюючих документів на прийняття спадщини заявники отримали постанову нотаріуса від 06.04.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропустили шестимісячний строк на прийняття спадщини.

Посилаючись на відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав на майно, заявники просили встановити факт прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3.

В судове засідання заявники не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду лист з проханнями проводити розгляд справи без участі представника сільської ради.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 03.04.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 37.

З наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження (а.с. 4-5) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними дітьми ОСОБА_3.

ОСОБА_4 змінила своє прізвище спочатку на Осипенко, а потім на ОСОБА_2, що підтверджується даними копій свідоцтв про шлюб (а.с. 15, 16).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті батька заявники, через свого представника по довіреностях, звернулись до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщини за законом.

06.04.2015 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, в постанові вказується про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину не прийняли.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Розалівської сільської ради № 02-21-138 від 09.04.2015 року, ОСОБА_1, 1975 р.н. та ОСОБА_2, 1971 р.н. фактично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 та поховали його за власні кошти.

Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що заявники по справі фактичного вступили в управління та володіння спадковим майном після померлого батька, тому подана ними заява підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.11, 60, 212-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа: Розаліївська сільська рада Білоцерківського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Цуранов