РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої -судді Пікули Н.В.,

за участю секретаря - Громяк А.М.

представника відповідача -Хільчука М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Філії "Володимир-Волинська дорожньо-експлуатаційна дільниця" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор", Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Філії "Володимир-Волинська дорожньо-експлуатаційна дільниця" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор", Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.08.2014 року його було звільнено з посади водія філії "Володимир-Волинська дорожньо-експлуатаційне державне управління" Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року його було поновлено на роботі.

Просить зобов'язати відповідача здійснити йому нарахування та виплату заробітної плати за час незаконного звільнення за період з 15.08.2014 року по 19.01.2015 року.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4004, 07 грн.

31.03.2015 року позивач уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 3992 грн. 16 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2015 року по 19.01.2015 року в сумі 585 грн. 53 коп.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача Хільчук М.Ф. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач при звільненні отримав вихідну допомогу в сумі 1218, 69 грн. та отримав допомогу від Володимир-Волинського центру заяйнятості в сумі 4650,44 грн, яка в подальшому за рішенням Волинського окружного адміністративного суду була стягнута з ДП "Волинський облавтодор", а тому в позові просить відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно наказу № 37-ОС від 15.08.2014 року "Про звільнення з роботи в зв'язку зі скороченням чисельності працівників" ОСОБА_2, який працював на посаді водія автотранспортних засобів 2 класу дорожньо-ремонтного пункту № 7 філії "Володимир-Волинська ДЕД", на підставі п. 1 ст. 40 КзпП України звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку, в сумі 1218 грн. 69 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2014 року позивач звернувся до Володимир-Волинського МРЦЗ за сприянням у працевлаштуванні, однак за відсутності відповідної роботи, з 19.08.2014 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Згідно довідки Володимир-Волинського МРЦЗ, за період перебування на обліку як безробітний, ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 4650,44 грн.

Відповідно до рішення апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року, ОСОБА_2 було поновлено на роботу на посаду водія філії "Володимир-Волинська дорожньо-експлуатаційне державне управління" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" з 15.08.2014 року.

Судом встановлено, що позивач приступив до роботи 20.01.2015 року і з даного часу йому нараховується та виплачується заробітна плата.

Як вбачається з постанови Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року, виплачену ОСОБА_2 Володимир-Волинським МРЦЗ допомогу по безробіттю в сумі 4650,44 грн. стягнуто з Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "автомобільні дороги України".

Згідно зі ст. 235 КзпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року, що при зверненні з позовом про поновлення на роботі позивач вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не заявляв і дане питання судом не вирішувалась.

У відповідності до ст. 117 КзпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), які працівник мав в цей час.

Позивачем заявлено позовні вимоги про виплату йому за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року суми 3992, 16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та за період з 01.01.2015 року по 19.01.2015 року в сумі 585, 53 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а всього на суму 4577,69 грн.

Позивачу з врахуванням виплаченої вихідної допомоги в сумі 1218,69 грн. та допомоги по безробіттю в сумі 4650,44 грн. виплачено всього 5869,13 грн.

Отже, фактично позивач отримав за час вимушеного прогулу більшу суму ніж та, на яку заявлено позовні вимоги.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210, 215 ЦПК України, ст. ст. 321, 328 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Філії "Володимир-Волинська дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор", Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 3992 грн. 16 коп. та за період з 01 січня 2015 року по 19 січня 2015 року в сумі 585 грн. 53 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула