АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1810/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2,39 Чебану М. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Райгородської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Райгородської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є онукою ОСОБА_7, яка з 1914 по 1973 рік проживала в с. Райгород Кам'янського району Черкаської області і до моменту виходу на пенсію у 1969 році працювала в колгоспі «Ленінським шляхом». Як колишній пенсіонер колгоспу залишалась його членом, та відповідно мала право на земельну частку (пай) та повинна була бути включеною у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай в натурі.

Однак, звернувшись до Райгородської сільської ради, Кам'янської райдержадміністрації та ОСОБА_8 агропромрозвитку Черкаської ОДА, 2014 році вона довідалась, що її бабуся не була включена у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні розпаювання колгоспу «Ленінським шляхом», оскільки з 1973 року по 2007 рік бабуся проживала в смт. Бабанка Уманського району Черкаської області зі своєю донькою ОСОБА_9.

Зазначала, що відповідно до законодавства зміна місця проживання не є підставою для відмови в праві на земельну частку (пай), а невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка є членом КСП не позбавляє її права на земельну частку (пай).

Тому просила включити прізвище її бабусі у список осіб, які мають право на пай, та визнати за нею, право на земельну частку (пай) по Райгордській сільській раді як спадкоємиці бабусі ОСОБА_7- пенсіонера з числа членів колгоспу «Ленінським шляхом».

Виділити належну їй земельну частку (пай) або із земель запасу чи резерву Райгородської сільської ради, у разі неможливості виділити із земель Райгородської сільської ради, виділити із земель іншої сільської ради поближче до її місця проживання.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішенням суду були порушені норми чинного законодавства України, у зв'язку з чим порушені її особисті права та законні інтереси на отримання права власності на земельну частку (пай).

Просила скасувати рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року та визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай), яка належить їй по праву, як спадкоємиці ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 за життя права на земельну частку (пай) не набула, тому у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого вона просить. Крім того, позивачем не доведено факт набуття права на спадкування після смерті ОСОБА_7

З такими висновками суду судова колегія погоджується також, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Бабанською сулищною радою Уманського району Черкаської області 24 вересня 2007 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 93 років (а.с.3).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_10 є ОСОБА_11 та ОСОБА_7(а.с.55).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_12.(ОСОБА_6) є ОСОБА_13 та ОСОБА_14(а.с.74).

ОСОБА_6 доводився ОСОБА_7 онукою, тобто спадкоємцем другої черги.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пп.1 п.1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 вищезазначеного указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

З листа Верховного Суду України від 01 вересня 2009 року «Практика розгляду судами земельних спорів» вбачається, що вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа

ОСОБА_7 працювала в колгоспі «Ленинським шляхом», який у 1993 році реорганізовано в КСП «Райгород», який реорганізовано у СТОВ «Райгород», яке 29 травня 2007 року визнано банкрутом, трудові відносини припинила у 30 травня 1969 року у зв'язку з виходом на пенсію за віком (а.с.6).

Відповідно до копії довідки № 234 від 28 вересня 1973 року, виданої виконкомом Райгородської сільської ради депутатів трудящих, ОСОБА_7 дійсно є уродженкою і постійною жителькою с. Райгород Кам'янського району Черкаської області (а.с.5).

Згідно копії довідки №1159 від 24 вересня 2007 року, виданої Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_7 до дня смерті проживала у складі сім'ї ОСОБА_14 - дочки та ОСОБА_13 - зятя(а.с.6).

Відповідно до пункту 5 зазначеного указу Президента, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до листа Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області від 19 липня 2013 року № 02-31/Б-18 ОСОБА_6 повідомлено, що розпаювання земель КСП «Райгород» відбулося 12 травня 1995 року, а уточнення списків - в 1997 році. Крім того, повідомили, що відповідно до додатку 1 (список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства) Державного акту на право колективної власності на землю, серії ЧР 6-13-0, відповідно до «Змін і доповнень» до додатку 1 Державного акту на право колективної власності від 02 лютого 1996 року, відповідно до протоколу засідання комісії по паюванню земель КСП «Райгород» від 27 січня 2000 року та додаткового списку осіб до Додатку 1 Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР №6-13, включених на одержання сертифікатів на земельну частку (пай) рішення зборів уповноважених від 21 лютого 2000 року (протокол №2), ОСОБА_7 в списку громадян-членів КСП відсутня.

Розпорядженням Кам'янської РДА від 28 серпня 2004 № 205 «Про надання в приватну власність земельних часток (паїв) співвласникам землі колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «Райгород», був затверджений протокол комісії по розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) від 06 липня 2004 року та передані в приватну власність громадян земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадянці ОСОБА_7 земельна ділянка не передавалась(а.с.45).

ОСОБА_8 агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації від 02 вересня 2013 року ОСОБА_6 повідомлено, що списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) формувалися в 1995 році, тобто в той час, коли ОСОБА_7 проживала за межами с. Райгород, тому прізвище помилково не було включено до вищезазначеного списку. Зазначили, що за життя ОСОБА_7 не зверталася до керівництва підприємства із запитом про визнання її права на земельну частку (пай)(а.с.44).

З викладеного вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Райгород» отримано 1996 році, надання паїв у приватну власність відбулося в 2004 році, тобто ще за життя бабусі ОСОБА_6

У зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті спадкодавця він ще не став власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю.

ОСОБА_7 за життя не порушувала питання про внесення її в список та виділення відповідної частки землі.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті спадкодавця він ще не став власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її(ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_6 не надала суду доказів прийняття нею спадщини після її бабусі ОСОБА_7

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення, підстав для зміни чи скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Райгородської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, Кам'янської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :