Провадження №2/761/6596/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І., при секретарі Панасенко Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 16 червня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони із Відповідачем перебували у шлюбі з 21 квітня 2010 року. Зауважує, що у них народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_3 (далі - Дитина). Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 6 лютого 2013 року, шлюб між нею та Відповідачем розірвано і, що після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказує також, що Відповідач участі в утриманні Дитини не приймає, приховує від неї своє місце роботи. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача аліменти на Дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні Позивач, позовні вимоги підтримала. Просила суд ухвалити судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що вказана сума складається із витрат, пов'язаних із купівлею продуктів харчування, одягу, взуття, відвідуванням Дитиною дитячого дошкільного закладу, логопеда, занять у басейні. Крім того, зауважила, що Дитина часто хворіє, у зв'язку з чим вона часто придбаває ліки, у зв'язку з чим вважає, що вказана сума є оправданою і, що Відповідач взмозі її сплачувати, оскільки має сімейний бізнес.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач зауважив, що він взмозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1 500 грн. щомісячно, оскільки на даний час він не працевлаштований та знаходиться на утриманні батьків. Зауважив також, що він не відмовляється від участі в утриманні Дитини та її виховання, але через скрутний матеріальний стан на даний час, сплачувати аліменти у розмірі, визначеному Позивачем він можливості не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 2010 року (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження, виданого 8 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_3, про що 8 серпня 2010 року зроблено актовий запис № 889. Його батьком є Відповідач, матір'ю - Позивач (а.с. 6).

Статтею 141 Сімейного кодексу України, передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 лютого 2013 року (а.с.10).

Судом встановлено, що Дитина на даний час проживає із Позивачем і перебуває на її утриманні.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статті 200 Сімейного кодексу України, аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо щомісячних витрат на утримання нею Дитини у розмірі 5 000 грн. і, що сума аліментів у цьому розмірі є достатньою для утримання Дитини.

Судом встановлено, що Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично і не регулярно. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти, у зв'язку із передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Будь-якої інформації про наявність стягнень в інших аліментних зобов'язаннях, Відповідач суду не надав.

За таких обставин, зважаючи, в першу чергу, на інтереси Дитини, суд знаходить необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити на тому, що будучи готовим сплачувати аліменти на Дитину лише у розмірі 1 500 грн., Відповідач, належним чином свою позицію в цій частині також не обґрунтував.

За змістом статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів із Відповідача, починаючи із 16 червня 2015 року.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Крім того, згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 180, 182, 183, 191, 200 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 3 000 грн., але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи від дня пред'явлення позову - 16 червня 2015 року.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду в частині щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежів за один місяць, разом з тим воно може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :