Справа № 2-1030/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

при секретарі Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом Прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації, як акціонера ВАТ КБ "Хрещатик", з позовом до ОСОБА_1, Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" про визнання договору недійсним, який мотивував тим, що 05.09.2008 року між ВАТ КБ "Хрещатик" в особі Липовецького відділення Вінницької філії ВАТ КБ "Хрещатик" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 41-12559Д банківського вкладу (далі Договір) за умовами якого банк зобовязувався прийняти грошові кошти вкладника в сумі 100 000 доларів США під 12 % річних на термін з 05.09.2008 року по 05.12.2008 року.

Як встановлено службовим розслідуванням Вінницької філії ВАТ КБ "Хрещатик", в автоматизованій системі банку вказаний договір був зареєстрований в іншому відділенні філії банку, з іншою фізичною особою (не з ОСОБА_1В.), на інших умовах. Розслідуванням також встановлено, що договір був наданий ОСОБА_1 недобросовісним працівником банку ОСОБА_2, відносно якого прокуратурою Липовецького району Вінницької області порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, по факту видачі клієнтам банку підроблених договорів та відсутності грошових коштів за такими договорами на депозитних рахунках фізичних осіб у Вінницькій філії ВАТ КБ "Хрещатик".

Прокурор вважає, що оскільки грошові кошти як вклад до банку від ОСОБА_1В не надходили, що підтверджується випискою по особовому рахунку, а квитанція про внесення ОСОБА_1 до каси банку коштів містить ознаки підробки, то Договір № 41-12559Д слід визнати недійсним, так як він укладений без додержання письмової форми та реального настання правових наслідків, що ним обумовлені, тобто фіктивний.

В судовому засіданні прокурор позов підтримала, просила суд позов задовольнити.

Представник Київської міської державної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Представник ПАТ КБ "Хрещатик" в судовому засіданні позов прокурора підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечив пояснивши суду, що 05.09.2008 року він передав кошти в сумі 100 000 доларів США керуючому Липовецьким відділенням ВАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_2 для їх розміщення на депозит, про що уклав Договір № 41-12559Д та отримав квитанцію № 1 від 05.09.2008 року. Вказані обставини встановлені рішенням Замостянського районного суду Вінницької області від 14.04.2009 року у справі № 2-1736-2009 та вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.12.2013 року у справі № 217/506/12, які набули законної сили. Підстави з яких заявлено позов, на думку ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки недодержання письмової форми договору банківського вкладу, у разі доведення, вказує на його нікчемність і не може бути підставою для визнання його недійсним. ОСОБА_1 вважає, що наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що договір банківського вкладу був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку.

05.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (30.04.2010 року змінено найменування на ПАТ КБ "Хрещатик") в особі керівника Липовецького відділення Вінницької філії ВАТ КБ "Хрещатик" ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір № 41-12559Д банківського вкладу (а.с. 3, т. 1) за умовами якого банк прийняв грошові кошти вкладника в сумі 100 000 доларів США під 12 % річних на термін з 05.09.2008 року по 05.12.2008 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому, квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обовязком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Постанови Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами").

Рішенням Замостянського районного суду Вінницької області від 14.04.2009 року (справа № 2-1736/2009, а.с. 53-56, т. 1), яке набуло законної сили 16.12.2009 року встановлено, що ОСОБА_1 виконав свої зобовязання за Договором № 41-12559Д банківського вкладу від 05.09.2008 року в повному обсязі, передавши готівкові кошти у визначеній в пункті 1.1 Договору сумі працівнику банку про що отримав квитанцію № 1 від 05.09.2008 року, яка є належним доказом приймання банком готівки від ОСОБА_1 за Договором № 41-12559Д.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Передача ОСОБА_1 керуючому Липовецьким відділенням ВАТ КБ "Хрещатик" ОСОБА_2 коштів в сумі 100 000 доларів США на виконання умов Договору № 41-12559Д також встановлено вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.12.2013 року, який набув законної сили 28.01.2015 року.

Згідно ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України").

Таким чином, факт укладення Договору № 41-12559Д в письмовій формі і його виконання ОСОБА_1 встановлено вищевказаними судовими рішеннями, які набули законної сили.

Суд вважає, що відсутність реєстрації договору банківського вкладу і як наслідок, необліковування грошових коштів залучених від ОСОБА_1 на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу зважаючи на наявність квитанції, яка підтверджує внесення готівки. Вказане слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу.

Частина 2 ст. 1059 ЦК України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що Договір № 41-12559Д не може бути визнаний судом недійсним з підстав не додержання його письмової форми.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ст. 234 ЦК України).

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача та прокурора про фіктивність Договору № 41-12559Д банківського вкладу від 05.09.2008 року, тобто такого, що вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки реальність настання правових наслідків поставлено в залежність від поведінки інших осіб і обставин (ведення обліку вкладних (депозитних) договорів та отриманих за ними коштів організовується безпосередньо банком), які не залежать від волі вкладника.

Якщо одна сторона діяла для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що підстав для визнання Договору № 41-12559Д банківського вкладу від 05.09.2008 року фіктивним немає, оскільки дії ОСОБА_1 вказують на те, що він намагався досягти правового результату, що підтверджується матеріалами справи, а також рішенням Замостянського районного суду Вінницької області від 14.04.2009 року та вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.12.2013 року.

Зі змісту службової записки № 28/1-01.6/12 від 28.01.2010 року судом встановлено, що частка Київської міської державної адміністрації в статутному капіталі ВАТ КБ "Хрещатик" станом на 01.01.2010 року становила 24,15 %.

Як слідує з приписів ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства", акціонерним товариством є господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства. Усі акції товариства є іменними. Акції товариств існують виключно в бездокументарній формі (ст. 20 Закону України "Про акціонерні товариства").

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України", підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що службова записка є недопустимим доказом на підтвердження факту належності Київська МДА частки в статутному капіталі ВАТ КБ "Хрещатик", тобто, позивач не довів належність йому корпоративних прав ні станом на 01.01.2010 року, ні на день укладення спірного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не вбачає порушення прав Київської МДА, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про акціонерні товариства", Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", ст.ст. 15, 203, 215, 1058, 1059, 1068 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" про визнання правочину недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.І. Стадник