Справа №442/5898/15-ц
Провадження №2/442/2039/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Коваля Р.Г.

при секретарі: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності у майні колишнього колгоспного двору -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ним, як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Грушів Дрогобицького району Львівської області за адресою: вул. Грушевськго 277, визнати за ним право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за вищевказаною адресою в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 та після смерті його матері ОСОБА_4, визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті його батьків, та частину житлогового будинку, саме:

3/4 ідеальних частин житлового будинку № 277 по вул. Леніна (зараз Грушевського) в с. Грушів Дрогобицького р-ну;

- земельну ділянку площею 0,0938 ОСОБА_5, яка розташована за адресою: Грушів, вул. Грушевського, 277, Дрогобицького району, Львівської області, кадастровий номер 0:01:002:0154; цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель;

- земельну ділянку площею 0,3676 ОСОБА_5, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер :05:000:0122; цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельну ділянку площею 1,4774 ОСОБА_5, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; кадастрові номери :07:000:0217 площею 0,3167га., :05:000:0947 площею 0,3518га, :06:000:0356 площею 0,8088га.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2015 року він звернувся до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, котрий помер 11.02.2011 року.

Як вказав позивач, до спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька відноситься:

- житловий будинок № 277 по вул. Леніна (зараз Грушевського) в с. Грушів Дрогобицького р-ну; земельна ділянка площею 0,0938 ОСОБА_5, яка розташована за адресою: с.Грушів, вул. Грушевського, 277, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.10.2010 року, серія ЯК 1857755.

Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора відмовила позивачу в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок та вказала, що для вирішення цього питання йому необхідно звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі. Просила слухати справу без участі третьої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори так як від неї надійшла відповідна заява. Зустрічну позовну заяву визнала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала до суду зустрічну позовну заяву в якій просила визнати за нею право власності на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який являється часткою у майні колишнього колгоспного двору. Окрім того, відповідачка подала заяву в якій просила визнати первинний позов у повному обємі, підтримала зустрічний позов, просила його задоволити, та просила слухати дану справу без її участі.

Представники третьої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявились, подали відповідну заяву в якій просили слухати справу без їхньої участі та у вирішенні даного спору покладаються на думку суду.

Вислухавши представника позивача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 лютого 2011 року, помер батько позивача ОСОБА_3П, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.02.2011 року, серія І-СГ №235432.

16.02.1999 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем Грушівської сільської ради ОСОБА_7, відповідно до якого ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, згідно з яким все його майно де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповідає позивачу ОСОБА_1

03 лютого 2014 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.02.2014 року серія І-СГ №343583.

Після її смерті залишилось наступне майно:

- земельна ділянка площею 0,3676 ОСОБА_7, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 14 грудня 2006 року серія ЯБ №350871;

- земельна ділянка площею 1,4774 ОСОБА_7, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 13 вересня 2005 року серія ЯБ №419778.

Крім того, після смерті батьків позивача з первісним позовом відкрилася спадщина на ? ідеальну частину колгоспного двору (будинковолодіння) в с. Грушів Дрогобицького району Львівської області по вул. Грушевського 277.

11.02.2013 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Грушівської сільської ради ОСОБА_8, згідно якого мати позивача ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження про те, що все її майно де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право ( в т.ч. житловий будинок в с. Грушів Дрогобицького району по вул. Грушевського 277, з земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку) заповідає позивачу ОСОБА_1

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до вимог до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтоватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були досліджені в суді.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) майно - колгоспного двору належить його членам на праві сумісної гласності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і' збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бут зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно ст.370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві вільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

На підставі ст.ст. 368, 370 ЦК України суд може змінити правовідношення шляхом зміни спільної сумісної власності на спільну часткову власність, з визначенням часток співвласників у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.ст. 1223, 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9 були останніми членами колгоспного двору будинковолодіння в с. Грушів Дрогобицького району Львівської області по вул. Грушевського 277, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Грушівської сільської ради від 21.04.2015 року №567 та копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.09.1989 року. Таким чином у звязку з ліквідацією колгоспних дворів, з 01.01.1991 року вищевказані особи володіли майном цього колгоспного двору у рівних частках, тобто по 1/4 кожен. Окрім того, як вбачається із записів будинкової книги позивач в дні смерті своїх батьків постійно проживав з ними в одному будинку тому його слід вважати таким, що прийняв спадщину. Тому суд вважає, що за позивачем повинно бути визнано право власності на ? ідеальні частки вищевказаного будинковолодіння, по 1/4 після смерті своїх батьків (разом 2/4) та 1/4 ідеальну частку як за членом колишнього колгоспного двору на майно цього колгоспного двору.

Що стосується зустрічного позову то суд приходить до переконання, що його слід задоволити, оскільки ОСОБА_2 беззаперечно має право на 1/4 ідеальну частку майна колишнього колгоспного двору як член сімї голови колгоспного двору ОСОБА_3, що підтверджено відповідними записами в по господарських книгах та вищевказаною довідкою Грушівської сільської ради. Окрім того задоволення первісного позову та зустрічного позову не суперечать інтересам сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Первісний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області за адресою: вул. Грушевськго, 277;

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Грушів Дрогобицького району Львівської області за адресою: вул. Грушевськго 277, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4;

Визнати за ОСОБА_1, право власності на:

- земельну ділянку площею 0,0938 ОСОБА_9 яка розташована за адресою: Грушів, вул. Грушевського, 277, Дрогобицького району, Львівської області, кадастровий номер 0:01:002:0154; цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель;

- земельну ділянку площею 0,3676 ОСОБА_9, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер :05:000:0122; цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельну ділянку площею 1,4774 ОСОБА_9, яка розташована на території Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; кадастрові номери :07:000:0217 площею 0,3167га., :05:000:0947 площею 0,3518га, :06:000:0356 площею 0,8088га.

Зустрічний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області за адресою: вул. Грушевськго, 277;

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.Г. Коваль