Справа № 405/1289/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення про стягнення банківських вкладів (депозиту), -

Встановив:

20 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 10.06.2014 року вона уклала з ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення № 1 Договір №006-10502-10532-100614 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у гривнях із сумою вкладу 52 100 грн. строком до 08 вересня 2014 року.

20 жовтня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення № 1 було укладено Договір № 9192 банківського вкладу (депозиту) « Лояльний оn- line» у гривнях із сумою вкладу 61016,99 грн. строком до 19 листопада 2014 року.

20 жовтня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення № 1 було укладено Договір № 9194 банківського вкладу (депозиту) « Лояльний оn- line» у доларах США із сумою вкладу 3 147,84 доларів США строком до 19 листопада 2014 року.

Після закінчення дії вищевказаних депозитних договорів та після неодноразових звернень про повернення цих коштів, нею подано письмову заяву від 12.02.2015 року про повернення суми в розмірі 114 492 грн. та 3205 доларів США. Проте, на теперішній час ці суми не повернуті.

Згідно виписки від 12 лютого 2015 року залишок на гривневому рахунку № 2894 складає 114 492,55 грн.

Згідно виписки від 12 лютого 2015 року залишок на валютному (доларовому)рахунку № 0298 складає 3 205,72 доларів США.

Просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь грошові кошти в сумі 114 492,55 грн. та 3 205,72 доларів США.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, 27 липня 2015 року позивач зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 3 154,90 доларів США, враховуючи той факт, що 200 000 грн. позивач отримала, просить врахувати, що станом на 27.07.2015 року офіційний курс гривні щодо долару США встановлений Національним банком України складає 2207,3520 грн. за 100 доларів США, різниця (200 000 грн. - 198 878,24 грн.) складає 1 121,76 грн. еквівалент 50,82 доларів США, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заперечення у письмовому вигляді, де просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки стосовно АТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація та здійснюються заходи щодо відновлення платоспроможності банку уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Банком сплачено 12.06.2015 року ОСОБА_1 200000 грн. за договором банківського вкладу № 006-10532-100614 від 10.06.2014 року, за договором банківського вкладу № 9192 від 20.10.2014 року, за договором банківського вкладу № 9194 від 20.10.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійсненні власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено, що 10.06.2014 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення Договір №006-10502-10532-100614 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у гривнях із сумою вкладу 52 100 грн. строком до 08 вересня 2014 року.

20 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення № 1 було укладено Договір № 9192 банківського вкладу (депозиту) « Лояльний оn- line» у гривнях із сумою вкладу 61016,99 грн. строком до 19 листопада 2014 року.

20 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення № 1 було укладено Договір № 9194 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний оn- line» у доларах США із сумою вкладу 3 147,84 доларів США строком до 19 листопада 2014 року.

З довідки Банку вбачається, що 12.06.2015 року ОСОБА_1 сплачено 200 000 грн. за договорами банківського вкладу депозиту) № 9192 «Лояльний оn- line» від 20.10.2014 року, № 9194 банківського вкладу (депозиту) « Лояльний оn- line» у доларах США, № 006-10502-10532-100614 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у гривнях (а.с.65).

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

При цьому спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у п. п. 6, 16 ст.2 якого дані такі визначення: ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що Постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» прийнято рішення про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Згідно п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

У відповідності до ч. 2 ст. 1 та ч.5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч.5 ст. 34 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої Фондом суми вкладів, відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону. Метою застосування ж у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, загального порядку задоволення вимог вкладників суперечить цій меті. Крім того спрямування коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, відноситься до компетенції уповноваженої особи Фонду, тому у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, належним відповідачем є Фонд гарантування вкладів (уповноважена особа Фонду).

Відтак, відповідач згідно зі ст. 26 Закону має право на гарантоване Фондом відшкодування коштів за вкладом у сумі, яка не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладом та становить 200 000 грн., а задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої Фондом суми вкладів, відбувається у особливому, визначеному Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 Закону.

Так, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» встановлено, що згідно частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Згідно з п.п. 1-3 ч.5 ст.36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна ( у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно ( у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно ( у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових ) економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що у суду немає законних підстав для стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу, оскільки повноваження банку починаючи з 02.03.2015 року виконує уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи виконавчим органом банку, тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати компенсувати за рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення про стягнення банківських вкладів (депозиту) відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_2