АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музічко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Гура А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Луганській області

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Луганській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до Служби безпеки України та Державного казначейства України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу досудового розслідування.

Під час розгляду справи позивачка збільшувала та доповнювала свої позовні вимоги й остаточно просила стягнути з Держави Україна матеріальну шкоду в розмірі 312 367 грн. і моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., спричинені їй незаконними діями органу досудового розслідування, а також 262 210 євро, 4900 дол. США,19 885 грн. вилучених в неї під час обшуку.

Зазначала, що під час проведення слідчими Управління Служби безпеки України в Луганській області у грудні 2013 року в належному їй будинку були вилучені грошові кошти в національній та іноземній валюті, системний блок, 6 комп'ютерних дисків, два ноутбука, два мобільних телефони, 4 флеш накопичувачі, 13 оптичних дисків, зіпсовано три сейфи.

Посилаючись на те, що провадження у кримінальній справі закрито через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, проте вилучене в неї майно та грошові кошти їй не були повернуті й матеріальна та моральна шкода, спричинена їй такими діями не відшкодовані, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі відповідно до ст.2, 3 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16.12.2014 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 504 661 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди.

В апеляційних скаргах Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Луганській області ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянти посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, помилковість висновків суду. Вважають, що судом безпідставно не було ураховано, що позивачкою не доведено неправомірності дій слідчого, вилучення з квартири сервірної станції та ноутбуків, що кримінальна справа порушувалася по факту, а не відносно позивачки й до правовідносин що виникли не можуть бути застосовані положення Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім того, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Луганської області 28.04.2013 року вже вирішено питання щодо повернення вилучених коштів та майна.

В суді апеляційної інстанції представник Служби безпеки України апеляційні скарги підтримав з підстав наведених в них.

Представник Управління Служби безпеки України в Луганській області в судове засідання не з'явився просив розглядати справу за його відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_2 вважав апеляційні скарги безпідставними, просив їх відхилити. Зазначив, що іншим шляхом позивачка не може повернути вилучені в неї грошові кошти та матеріальні цінності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає ,що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що при проведені обшуку в належному позивачці будинку було вилучено грошові кошти та інші матеріальні цінності, які не були повернуті їй після закриття кримінального провадження, а також пошкоджено 3 сейфи чим позивачці спричинена матеріальна шкода у розмірі 5 504 661грн. та моральна шкода у розмірі 20 000 грн., які підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК і ст. 1,3,4 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового слідства,прокуратури і суду».

Проте погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального закону, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що є підставами для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Як убачається з матеріалів справи слідчим відділом УСБУ в Луганській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000206, зареєстрованому в ЄРДР 10.10.2013 року за фактом надання послуг військового призначення представникам Міністерства оборонної промисловості Азербайджанської Республіки без відповідного дозволу, за ст.333 КК України.

Відносно позивачки кримінальне провадження не відкривалося.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 03.12.2013 року надано дозвіл на обшук в будинку, АДРЕСА_1, належному ОСОБА_1 ( а.с.3).

20.12.2013 року у вказаному будинку був проведений обшук під час якого було виявлено три зачинені сейфи відчинити які присутні у приміщенні особи відмовилися у зв'язку із чим вони були відкрити співробітниками МНС України у примусовому порядку.

В цих сейфах та приміщеннях будинку виявлено контракти,технічну та конструкторську документацію з виробництва боєприпасів, печатки різних підприємств, у тому числі й закордонних, а також грошові кошти: 262 210 євро, 4 900 дол. США, 19 885 грн., які були вилучені і визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 24.12.2013 року відповідно до вимог ст.ст. 98-100 КПК України ( а.с.4-14,128).

Законність дій співробітників УСБУ в Луганській області , зокрема щодо вилучення вказаних коштів, предметів та майна перевірялися 03.01.2014 р.,04.02.2014 р.,03.03. 2014 р. Жовтневим районним судом та 06.03.2014 року Апеляційним судом Луганської області за скаргами адвокатів в інтересах ОСОБА_1, які були залишенні без задоволенні, а дії слідчого визнані правомірними ( а.с.128-129).

24.04.2014 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 28.04.2014 року вирішено питання щодо повернення речових доказів. Грошові кошти вилучені під час обшуку повернуті ОСОБА_1, у поверненні останній іншого вилученого при обшуку майна - відмовлено ( а.с.16).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Застосовуючи до спірних правовідносин Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи з характеру спірних правовідносини, що виникли між сторонами вказаний Закон не поширюється на ці правовідносини, й у даному випадку підлягає застосуванню ч. 6 ст. 1176 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини 1 яких, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже , судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Також судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, для виникнення зобов'язання відшкодування шкоди відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою.

Представник позивачки в судовому засіданні визнав, що законність дій органу досудового слідства встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому таке в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню і спростувати цього позивачка не може.

Питання повернення речових доказів не вирішується в порядку цивільного судочинства і воно вже вирішено слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Луганська ухвалою від 28.04.2014 року, яка також є чинною.

Доказів на підтвердження права власності позивачки на: ноутбук "Аpple MacBook Pro 15"2013 (Z0PU002JE), ноутбук "Аpple MacBook Pro 15"(Z0PU000NM), серверну станцію в корпусі X-Game та вилучення або пошкодження їх відповідачами нею також не подано.

Пошкодження сейфів відбулося в наслідок невиконання законного розпорядження осіб, що проводили обшук, щодо їх відкриття у добровільному порядку, що стороною позивача не заперечувалося.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачкою не надано безспірних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідачів й щодо завдання ними їй шкоди, що є її процесуальним обов'язком згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає ,що позовні вимоги є недоведеними, на що суд першої інстанції не звернув уваги, зробивши свої висновки лише на припущеннях та помилково частково задовольнивши позов. Тому судова колегія погоджується з доводами апеляційних скарг, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Луганській області - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Луганській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753,14245/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2489 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.