АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9336/15 Справа № 175/2254/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

27 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Добролюбовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що він є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 06.10.2003 року та матері ОСОБА_4, яка померла 11.07.2005 року. За життя ними було зведено житловий будинок по вул. Радянській, 11 в с. Горянівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, однак права власності на нерухоме майно не зареєстровано, що позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Просив визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна після смерті батька та ? частини після смерті матері (а.с.3-6).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено (а.с.115-116).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.118-120).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 06.10.2003 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії I-КИ № 535939, виданого 07.10.2003 року виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та матері ОСОБА_4, яка померла 11.07.2005 року, свідоцтво про смерть серії I-КИ № 030804, видане 12.07.2005 року виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Кіровської селищної ради № 84 від 21.12.1977 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво житлового будинку (а.с.24).

Позивач у встановлений шестимісячний строк прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України.

Згідно матеріалів спадкової справи, інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які б прийняли спадщину або мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні.

Так, відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно норми ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до довідки КП Дніпропетровського району «БТІ» від 22.01.2015 року, ОСОБА_3 за життя не набув права власності на будинок і такого свого права у встановленому законом порядку не зареєстрував. Таким чином, будинок не увійшов до складу спадщини, а позивачем успадковані лише права та обов'язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як забудовників, про що зазначено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року.

Також судом зазначено, що позивач, звертаючись з даним позовом до відповідача, не вказав яким чином відповідач порушує його права та які саме.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд 1 інстанції помилково прийшов до висновку, що померлий батько не набув права власності на домоволодіння, оскільки батько отримав дозвіл на будівництво та був землекористувачем земельної ділянки, не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову у позові, оскільки з матеріалів справи вбачається, що право власності на спірне домоволодіння не було належним чином зареєстровано, а тому й не входить до складу спадщини, враховуючи час її відкриття.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: