У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Саліхова В.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з 1 вересня 2011р. по 30 вересня 2013р. у сумі 3 865грн. 63коп. та судовий збір у сумі 243грн. 60коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що є виконавцем послуг з центрального теплопостачання в м. Бердянськ. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, опалювальна площа якої 35,10кв.м., проте, з 1 вересня 2011р. не здійснює оплату за надані послуги. 18 березня 2014р. Бердянський міськрайонний суд видав судовий наказ про стягнення вказаної суми з відповідача, який був скасований ухвалою суду від 16 квітня 2014р. за заявою відповідача.

Рішенням суду від 9 лютого 2015р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Апелянт посилається на неповно встановлені обставини справи, неврахування судом тієї обставини, що її квартира відключена від централізованого опалення, про що був повідомлений позивач, договірних відносин між нею за позивачем не існує, тому відсутні підстави для стягнення з неї коштів за послуги, які їй не надавалися.

Апелянт, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.135), у судове засідання не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність (с.с.136).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.138), у судове засідання свого представника не направив, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність (с.с.142).

За таких обставин та враховуючи положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/4732/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
провела судовий розгляд у відсутність сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 яка розташована у багатоквартирному будинку.

Позивач є виконавцем послуг з надання централізованого теплопостачання вказаного

- 2 -

будинку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснює оплату наданих послуг із централізованого опалення її квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам, та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Частиною 3 ст. 16 даного закону передбачено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на, зокрема, міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що позивач надавав послуги з централізованого опалення будинку 34 по вул. Енгельса у м. Бердянську, де розташована належна відповідачу квартира, заборгованість розрахована відповідно до встановлених тарифів, які не оспорювалися відповідачем, як і сам розмір заборгованості.

Доводи апелянта про те, що відсутність договірних стосунків з відповідачем звільняє її від обов'язку здійснювати оплату послуг, які надають позивачем по опалюванню будинку, колегія суддів вважає неправомірними.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповід-но до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Однак, відсутність такого договору не є підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

У разі ухилення виконавця від укладення договору, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України споживач послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачем не є підставою для звільнення останньої від оплати послуг за централізоване опалення її квартири.

Посилання відповідача на те, що її квартира відключена від централізованого опалення, тому дані послуги нею не отримувалися і оплаті не підлягають, належними доказами не підтверджені, тому є безпідставними.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами

- 3 -

надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, зі змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268, пунктом 24 яких передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Разом з тим, п. 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Відповідачем суду не було надано доказів, що відключення її квартири від централізованого опалення було здійснено відповідно до вищезазначених норм матеріального права.

Наданий відповідачем акт виконаних робіт на відключення опалення від 15 серпня 2011р. не є належним доказом у підтвердження посилань відповідача, оскільки відповідачем не надано рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування про надання дозволу на таке відключення та затвердження даного акту у встановленому порядку.

Також відповідачем не надано доказів, що відключення відбувалося відповідно до затвердженого та погоджено проекту реконструкції та капітального ремонту в частині опалення, як це передбачено п. 26 Правил.

Отже, самовільне відключення відповідачем своєї квартири від централізованого опалення не є підставою для звільнення її від оплати наданих позивачем послуг з опалення.

Твердження апелянта про відсутність доказів надання позивачем послуг належної якості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений порядок оформлення претензій споживача до виконавця, відповідно до частини 1 якої у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Частиною 4 передбачено, що акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідачем суду не було надано доказів складання актів-претензій до позивача при розгляді даної справи.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: