Справа № 443/435/14-ц Провадження № 2/443/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башті Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,-

встановив:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області із вимогою про усунення перешкод у користуванні належною йому частиною житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 зобов"язавши відповідача не чинити жодних дій, які б перешкоджали йому вільно та відкрито користуватись вищевказаним нерухомим майном. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником 4/6 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими спорудами та, як співласник, за власні кошти утримував його, зокрема проводив будівництво та облаштування незавершеного будівництвом житлового будинку, який входить до складу будинковолодіння. Після смерті бабусі ОСОБА_3 у травні 2013 року відповідач постійно вчиняє йому перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, які полягають у фізичній протидії його проходженню до належного йому майна, образ та погроз. З даного приводу він звертався до Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області та наслідками проведеної перевірки йому було рекомендовано для вирішення вказаного спору звернутись до суду. Із посиланням на вимоги на ст.ст.319,391 ЦК України, просив задовольнити його позовні вимоги.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги позовної заяви підтримали із підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та вважають, що у їх задоволенні слід відмовити у зв"язку із безпідставністю, оскільки їхньою довірителькою позивачу не чиняться будь-які першкоди у користуванні житловим будинком.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, якими сторони обгрунтовують свої доводи, суд приходить до висновку про те, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.355 ч.1,358 ч.1-3, 377 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що домоволодіння в цілому складається з двох окремо збудованих житлових будинків, а саме житлового будинку, 1953 року побудови та незавершеного будівництвом житлового будинку.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2014 року ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 загальною площею - 81,1 кв.м., житловою площею - 45,2 кв. м..

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.06.2010 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий удинок у порядку спадкування за законом задоволені та за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/6 частини будинковолодіння у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області у порядку спадування за законом після смерті батька ОСОБА_9 та брата ОСОБА_10(а.с.13).

Рішенням виконкому Монастирецької сільської ради від 21.10.2010 року №44 за ОСОБА_3 оформлено право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та рішенням виконкому Монастирецької сільської ради від 22.03.2011 року №13 за ОСОБА_1 оформлено право власності на 2/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1

З рішення Жидачівського районного Львівської області від 27.09.2013 року, вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розглядався спір про реальний розподіл будинковолодіння на АДРЕСА_1 у задволенні якого відмовлено у зв"язку із тим, що згідно висновку проведеної будівельно-технічної експертизи провести реальний розподіл житлового будинку технічно неможливо(а.с.18).

Із матеріалів справи також вбачається, що постановою нотаріуса від 28.03.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заоповітом після смерті ОСОБА_3, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1

На даний час у Жидачівському районному судді розглядається цивільна справа №2/443/510/15 за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Жидачівської нотаріальної контори Матусека В.В. про визнаня права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та цивільна справа №443/435/15 за позовом ОСОБА_2 до виконкому Монастирецької сільської дади, ОСОБА_1 про визнання незаконними рішень виконкому Монастирцької сільської ради.

Згідно вимог ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Із долучених до матеріалів справи висновку Жидачівського РВ ГМВСУ у Львівській області від 23.09.2013 року вбачається, що у вересні 2013 року позивач ОСОБА_1 звертався до райвідділу міліції з приводу того, що його сусіди у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2 та ОСОБА_14 не дозволяють йому зайти до житлового будинку, який перейшов йому у спадок від його бабусі. Із пояснень ОСОБА_2, які долучені до цього висновку вбачається, що із її сторони ОСОБА_1 не чиняться будь-які перешкоди щодо житлового будинку, ключі від будинку має ОСОБА_15, який знаходиться у Росії.

Із висновку Жидачівського РВ ГМВСУ у Львівській області від 23.12.2013 року вбачається, що у грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звертався до райвідділу міліції з приводу того, що його сусіди у с.Старе Село Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 розібрали одну із господарських прибудов, забрали дрова, зняли навісні замки. Із пояснень ОСОБА_2, які долучені до цього висновку вбачається, що на даний час вона оформляє спадкові документи на будинковолодіння відповідно до заповіту, а дозвіл розібрати дерев"яну прибудову їй дав ОСОБА_15, який знаходиться на роботі у Росії.

Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а, відтак, і не підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема позивачу ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись належною частиною житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими у АДРЕСА_1, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 не вчиняти жодних дій, які перешкоджали б йому вільно та відкрито користуватися вищевказаним нерухомим майном.

До того ж, спосіб захисту права користування та розпорядження майном, яке позивач ОСОБА_1 вважає порушеним, а саме шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 не вчиняти жодних дій, які перешкоджали б йому вільно та відкрито користуватися вищевказаним нерухомим майном, не відноситься до способів захисту, які передбачені ч.2 ст 16 ЦК України, не встановлені договором чи законом.

У зв"язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з відповідача у користь позивача не підлягають стягненню і судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.16,316,319,321,383,391 ЦК України, ст.ст.60,61,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив: У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 листопада 2015 року.

Головуючий суддя______________________________

12.11.2015