Справа № 505/3713/15-ц
Провадження № 2/505/1742/2015
09.11.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
повна назва суду
в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.,
представника громадськості розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області
справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
"ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"
Про стягнення заборгованості за кредитним договором
В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» ( далі ПАТ «ВіЕйБі Банк» ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення з неї заборгованості за Договором № BLaЖГА00037028 від 24 травня 2011 року у розмірі 35 587,97 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного договору № BLaЖГА00037028 від 24 травня 2011 року ОСОБА_3 отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 8 500грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних та сплати комісії за користування кредитом, від суми кредиту - 1,75 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 24 травня 2014 року.
У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідачка належним чином не виконала, в звязку з чим у неї перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 15.08.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 35 587,97 грн. у тому числі:
- прострочена до повернення сума кредиту - 4 174,40грн.;
- прострочені відсотки за користування кредитом - 1 652,98грн.;
- прострочена комісія за управління кредитом - 2 528,75грн.;
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 27 231,84грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 не зявилася, була належним чином повідомлена про час та день слухання справи - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність суду не надала.
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору.
Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до часті 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1048 ч.1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
В свою чергу, згідно зі ст.1056-1ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 року № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з п. 3 Спеціальної частини кредитного договору № BLaЖГА00037028 від 24 травня 2011 року, за користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 15 % річних.
Відповідно до п. 4 Спеціальної частини кредитного договору № BLaЖГА00037028 від 24 травня 2011 року за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за обслуговування кредиту позичальника у розмірі 1,75 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору проценти розраховуються, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами із розрахунку; рік рівний - 360 дням, місяць рівний - 30 дням, та сплачуються позичальником в порядку передбаченому п. 2.5 даного договору.
Згідно з п. 2.4.2 кредитного договору, проценти та комісія сплачується щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього договору.
Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати кредитні кошти, згідно з умовами, визначеними п. 2.5. даного договору. Не пізніше визначеного п. 2 спеціальної частини даного договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).
Згідно з п. 4.3 кредитного договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених цим договором позичальник сплачує банку неустойку - пеню у розмірі 0,50 %, що розраховується від суми невиконаних зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані в день прострочення виконання.
Згідно зст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст.525,526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно дост.610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ч.1 п.3 ЦК України у разі порушення зобов'язаннянастають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.
Відповідно дост.612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № BLaЖГА00037028 від 24 травня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 8 500грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних та сплати комісії за користування кредитом, від суми кредиту - 1,75 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 24 травня 2014 року. (а.с.4-8).
У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_2 згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 15.08.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 35 587, 97 грн. у тому числі:
- прострочена до повернення сума кредиту - 4 174,40грн.;
- прострочені відсотки за користування кредитом - 1 652,98грн.;
- прострочена комісія за управління кредитом - 2 528,75грн.;
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 27 231,84грн.( а.с.3 )
Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також інші обставини, що мають значення у справі.
У відповідності до п.3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013 «У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», з приводу значного перевищення розміру неустойки над розміром основного боргу за кредитом, було зазначене наступне:
Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті З, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.
Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.
При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп 2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» із 27 231,84 грн. до суми заборгованості по кредиту, тобто до 4 174,40 грн.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуто судовий збір в дохід держави .
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549,610, 611,612, 624, 629, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 212-215, 224-228, 294 ЦПК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня отримання відповідачем його копії та у випадку якщо ним не було подано до суду першої інстанції у встановлені ст. 228 ЦПК України строки заяви про його перегляд.
Суддя К.П. Драгомерецька