Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7506/13-ц
Провадження № 2/279/1308/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Лешко С.М.

з секретарем Подвисоцькою Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом і мотивував його тим, що в серпні 2013 року йому стало відомо про те, що належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_3 07.03.2007 року за реєстром № 1292, зареєстрована за відповідачем по справі ОСОБА_2

Позивач зазначає, що в дійсності він ніколи не мав наміру позбавлятись своєї квартири і тим більше комусь її дарувати. Відповідач, який є його племінником, скористався його поганим станом здоровя і запропонував оформити заповіт на квартиру, обіцяючи в подальшому допомогу.

Коли в березні 2007 року, перед тим, як лягати в лікарню, його привезли до нотаріуса, то він до нього не заходив, бо не міг вийти з машини. Йому в машину принесли документи на підпис, сказавши, що це заповіт, і він, не прочитавши, підписав їх. Однак документів про дарування квартири він не підписував.

В подальшому відповідач не надавав йому будь-якої допомоги і підтримки і навіть не перевідував, хоча він за станом здоровя такої допомоги потребує.

Просив визнати договір дарування квартири недійсним з тих підстав, що відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві і просили його задовольнити. Позивач підтвердив, що оспорюваний договір дарування квартири підписаний ним особисто, але він думав, що це заповіт.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав з тих підстав, що при укладенні договору дарування позивач діяв свідомо, у стані будь-якого захворювання не перебував і підписав договір власноручно.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали аналогічні покази про те, що вони є сусідами і їм нічого не відомо про укладення позивачем договору дарування своєї квартири. Навпаки, вони неодноразово від ОСОБА_1 чули про те, що він свою квартиру нікому не віддасть. Останні роки ОСОБА_1 дуже хворіє, переніс не один інсульт і його від смерті врятував догляд ОСОБА_9 Вони вважають несправедливим, коли позивача доглядає і піклується про нього одна людина, а квартира належить відповідачу, який ніякої допомоги хворому не надає і не піклується про нього.

Свідок ОСОБА_10 показав, що відповідач є племінником ОСОБА_1 і десь в 2006 році останній почав говорити, що хоче подарувати ОСОБА_11 квартиру, бо до неї добираються жінки, які пропонують йому жити разом. Перший раз у нотаріуса вони отримали консультацію з приводу оформлення документів і ОСОБА_1 наполягав на тому, що він хоче саме подарувати племіннику квартиру. При оформленні документів виявилось, що по всім комунальним послугам існує значна заборгованість і ОСОБА_2 її оплатив. В березні 2007 він особисто на автомобілі привозив ОСОБА_1 в нотаріальну контору і в його присутності нотаріус розяснювала останньому наслідки укладення договору дарування квартири і він наполягав на укладенні саме договору дарування. ОСОБА_1 на час оформлення договору був здоровий, а захворів він лише в січні 2013 року.

Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що позивач з 1989 року по даний час зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.03.2007 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір зареєстрований в Коростенському міжміському бюро технічної інвентаризації 04.05.2007 року.

У відповідності до ст. 230 ЦК України, на яку посилається позивач, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У п.20 постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України розяснив, що правочини визнається під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу наявності факту обману.

Навпаки, з представленої копії договору дарування (а.с.54 на звороті) слідує, що нотаріусом були розяснені правові наслідки фіктивного та удаваного правочину, а також правочину, який вчинено під впливом обману, під впливом насильства, під впливом тяжких обставин.

Оспорюваний правочин був підписаний ОСОБА_1 власноручно.

Посилання позивача на те, що на час підписання договору дарування він перебував у хворобливому стані, через що до нотаріуса не заходив і підписав договір в машині, а потім зразу поїхав в лікарню, суд визнає надуманими, оскільки згідно повідомлення Коростенської центральної міської лікарні (а.с.186, 127 ) ОСОБА_1 в період з 01.03.2007 по 31.03.2007 року на стаціонарному лікуванні не перебував, а також не лікувався в стаціонарі з 2006 року до 2013 року.

Згідно зі ст.ст. 43,44 ЗУ «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин та під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. При цьому нотаріус зобовязаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Правочин посвідчується нотаріусом якщо кожна із сторін однаково розуміє значення і умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Підстави вважати, що нотаріус ОСОБА_3 діяла всупереч зазначених норм, у суду відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів тих обставин, на які посилався у позові.

Керуючись ст.ст. 213 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 209, 210, 215, 230 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, суд -

р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_11