РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Батмановой В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, безпідставно отриманих грошових коштів, інфляційних, 3 % річних та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 за договором позики у вигляді розписки від 19.12.2011 отримав у ОСОБА_1 в борг 12 000,00 грн. Строк повернення боргу в розписці не встановлено. Письмову вимогу від 23.04.2015 представник позивача надіслав по пошті відповідачу. 08.06.2015 ним було отримано повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання. Станом на час звернення до суду борг відповідач позивачу не повернув. Також розмір процентів за користування позикою склав 4 730,66 грн. Згідно розписки від 21.07.2011 відповідачем отримано від позивача 20 000,00 грн. для здійснення електричного вводу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Р. Люксембург, буд. 8-д згідно з кошторисом. Згідно розписки від 25.08.2011 відповідачем отримана від позивача 24 000,00 грн. на виконання електромонтажу та узаконення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Р. Люксембург, буд. 8-д згідно з кошторисом. Роботи відповідачем виконані частково (в частині облаштування тимчасового електроживлення на суму 4200,00 грн., придбання кабелю електричного на суму 11 200,00 грн., всього на суму : 4200,00 + 11 200,00=15 400,00 грн.). Таким чином, грошові кошти в розмірі 44 000,00-15 400,00 = 28 600,00 (грн.) безпідставно отримані відповідачем. Також розмір інфляційних втрат склав 17 219,40 грн., та 3% річних 3 072,34 грн. При здійсненні електричного вводу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Р. Люксембург, 8 відповідачем двічі самовільно та незаконно було підключене електропостачання, що підтверджується актами ПАТ «Дніпрообленерго» від 17.11.2011 та 21.11.2011. У звязку з зазначеними порушеннями: працівником ПАТ «Дніпрообленерго» здійснювались двічі відключення від електропостачання (17.11.2011 та 21.11.2011), як санкція за скоєне порушення; електропостачальнику позивачем сплачені з вини відповідача штрафні санкції на суму 23 793,94 грн.; із-за відсутності електропостачання з вини відповідача використовувався бензогенератор, що потягнуло додаткові витрати на суму 23 500,00 грн., та підтверджується розпискою від 10.01.2012. У звязку з чим позивач просив стягнути вказані кошти з відповідача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили вимоги задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за договором позики у вигляді розписки від 19.12.2011 отримав у ОСОБА_1 в борг 12 000,00 грн., що підтверджується розпискою про отримання коштів, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Позичальник зобовязується повернути (погасити) борг, сплатити проценти згідно умов договору.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В порушення зазначених норм закону відповідач свої зобовязання не виконав та не повернув позивачу кошти в розмірі 12 000,00 грн. На письмову вимогу від 23.04.2015, яку представник позивача надіслав по пошті відповідачу. 08.06.2015 ним було отримано повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання. Після звернення позивача до суду відповідач так і не повернув суму боргу.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобовязання про позику позивач виконав повністю, але відповідач в добровільному порядку не повернув кошти, то згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу...

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення процентів від суми позики суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Тому стягненню за цією вимогою підлягає 4 730,66 грн. згідно розрахунку наданому позивачем.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в розмірі 28 600 грн, інфляційних втрат в розмірі 17 219,4 грн., 3% річних в розмірі 3 072,34 грн., та збитків в розмірі 47 293,94 грн., суд критично в сукупності з іншими доказами ставиться до вказаних вимог позивача оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достаніх доказів на підтвердження права вимоги та отримання вказаних коштів, а також на підтвердження причинно-наслідкового звязку між діями та бездіяльністю відповідача, та збитками завданими позивачу, тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній справі обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 315, 40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, безпідставно отриманих грошових коштів, інфляційних, 3 % річних та відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, проценти за договором позики в сумі 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) гривень 66 копійок, судовий витрати у розмірі 315 (триста п'ятнадцять) гривень 40 копійок, а всього 17045 (сімнадцять тисяч сорок пять) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтневого районного

суду м. Дніпропетровська В.В.Батманова