У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Хилевича С.В., Василевич В.С.

Секретар судових засідань Пиляй І.С.

З участю заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду від 27 січня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт, що малолітні діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають в с.Степангород Володимирецького району Рівненської області з 05.06.2014 року, а ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12 травня 2014 року по даний час.

У задоволені вимоги про визнання дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язати виконком Степангородської сільської ради видати їм посвідчення постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відмовлено за безпідставністю.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм процесуального права при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що в ході судового розгляду при дачі пояснень, а також у судових дебатах він уточнив свої вимоги і просив суд встановити факт проживання своїх прийомних дітей у с. Степангород Володимирецького району з листопада 2012 року по даний час, а не з листопада 2014 року, як було помилково зазначено у його заяві. Вказує, що від встановлення факту проживання дітей два і більше роки у зоні гарантованого добровільного відселення залежить надання статусу дитини, потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні не вказані мотиви, з яких суд вважає недоведеним факт проживання його прийомних дітей в с. Степангород з листопада 2012 року, а також мотиви з яких суд не взяв до уваги ряд доказів, які підтверджують даний факт.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 із заявлених вимог про визнання прийомних дітей потерпілими від чорнобильської катастрофи та про зобов'язання Степангородської сільської ради видати їм відповідні посвідчення - відмовився.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким його заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання його прийомних дітей у с. Степангород Володимирецького району Рівненської області - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06 листопада 2012 року по 12 травня 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 28 листопада 2012 року по 05 червня 2014 року.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

ОСОБА_2 у своїй позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що від встановлення факту проживання дітей два і більше роки у зоні гарантованого добровільного відселення залежить надання статусу дитини, потерпілої від Чорнобильської катастрофи та отримання ними державної допомоги.

Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами від 25.05.1998 р.) при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.6 ст.234 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшла висновку його скасування та залишення заяви без розгляду.

На підставі наведено, керуючись ст. 11, ст 303, ст. 307, ст.ст. 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Володимирецького районного суду від 27 січня 2015 року, а його заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: С.В. Хилевич

В.С. Василевич