№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7964/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс Банк» про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс Банк» про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 3 квітня 2006 року між АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є Публічсне акціонерне товариство « Правекс Банк» та ним було укладено кредитний договір № 406-005/06Р, згідно умов якого він отримав споживчий кредит в розмірі 30 000 доларів США, строком до 3 квітня 2022 року, зі сплатою 12% річних.

Вважає, що деякими пунктами договору порушуються його права, як споживача, оскільки умови договору є несправедливими та такими, що порушують принцип рівності учасників правовідносин, а тому наявні підстави для визнання цих пунктів договору недійсними.

Зокрема зазначав що, банк зобов'язав його здійснювати страхування предмета іпотеки тільки у певних страхових компаніях та фактично на умовах визначених банком, що вказує на відсутність у позивача вільного вибору контрагента.

Крім цього, умови договору надають банку можливість змінювати процентну ставку повідомивши про це споживача. Також банк, без його згоди може змінити або доповнити умови кредитного договору, в односторонньому порядку розірвати його та направити на його адресу листа про розірвання договору або з викладенням змін або доповнень. Банк може достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам, пені і штрафам у повному обсязі, звернувши стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно або на грошові кошти та майно, що належить позичальнику. Крім цього, банком встановлено несправедливі умови щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Таким чином, банк при підписанні договору фактично поставив його у невигідне та таке, що фактично порушує його права становище. Спірний договір не містить відповідальності банку та має суттєвий дисбаланс прав і обов'язків на шкоду споживача, порушуючи рівність договірних відносин.

Тому вважає, що зміст окремих положень кредитного договору, а саме: п.п.1.3 п.1, п.п. 7.1.2. п.7, п.п.9.9 п.9, п.п. 1.1 п.1, п.п. 6.1.4 п.6, п.п. 1.6 п.1, п.п. 6.1.15 п.6, п.п.9.10 п.9, п.п.7.1.7 п.7,п.п. 9.1 п.9, п.п. 9.2 п.9, п.п.9.3. п.9, п.п. 9.4 п.9, п.п.9.6. п.9, п.п. 4.4. п.4, п.п.6.1.6 п.6, п.п. 6.1.7 п.6, п.п. 7.1.8 п.7, п.п.9.7 п.9, п.п.4.3.2 п.4, п.п. 11.1 п.11 не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживача».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс Банк» про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, який задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі послалась на те, що рішення є необґрунтованим, таким що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при підписані кредитного договору банк вніс в нього істотні умови, які прямо суперечать законодавству України та порушують конституційні права громадян України. Зазначила, що суд безпідставно відмовив у поновленні строку для звернення з позовом до суду. У 2014 році відбулася зміна істотних умов кредитного договору - завдяки зміні курсу гривні по відношенню до курсу долара США, обов'язок позичальника по сплаті своїх кредитних платежів виріс у декілька разів.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Правекс Банк» не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.138), надав письмові заперечення, в яких просив справу розглядати у відсутність представника, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч 2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що 3 квітня 2006 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 406005/06Р, згідно з умовами якого банк надав позивачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 30000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладання яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 договору, строком з 3 квітня 2006 року до 3 квітня 2022 року зі сплатою 12 % річних.

24 лютого 2015 року ПАТ КБ «Правекс- Банк» звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування строку позовної давності ( а.с.39-42).

Ухвалюючи рішення , суд першої інстанції правильно виходив із того, що п.п.9.3 п.9 , п.п. 9.6 п.9, пп. 7.1.7 п.7, пп.7.18 п.7, п.п.9.4 п.9 кредитного договору в силу ст.ст. 10, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, але оскільки позивачем пропущений встановлений ст..257 ЦК України строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Обставини, на які посилається представник позивач як на поважні припини пропуску позовної давності, а саме зміна істотних умов кредитного договору завдяки зміні курсу гривні по відношенню до курсу долара США, у зв'язку з чим обов'язок позичальника по сплаті своїх кредитних платежів виріс в декілька разів, в розумінні ст..261 ЦК України не є такими, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання п.п.1.3 п.1, п.п. 7.1.2. п.7, п.п.9.9 п.9, п.п. 1.1 п.1, п.п. 6.1.4 п.6, п.п. 1.6 п.1, п.п. 6.1.15 п.6, п.п.9.10 п.9, п.п. 9.1 п.9, п.п. 9.2 п.9, п.п. 9.4 п.9, п.п. 4.4. п.4, п.п.6.1.6 п.6, п.п. 6.1.7 п.6, п.п.9.7 п.9, п.п.4.3.2 п.4, п.п. 11.1 п.11 кредитного договору недійсними є безпідставними.

Такий висновок суду повністю відповідає вимогам матеріального закону і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Умови кредитного договору, які містяться в п.п.1.3 п.1, п.п. 7.1.2. п.7, п.п.9.9 п.9, п.п. 1.1 п.1, п.п. 6.1.4 п.6, п.п. 1.6 п.1, п.п. 6.1.15 п.6, п.п.9.10 п.9, п.п. 9.1 п.9, п.п. 9.2 п.9, п.п. 9.4 п.9, п.п. 4.4. п.4, п.п.6.1.6 п.6, п.п. 6.1.7 п.6, п.п.9.7 п.9, п.п.4.3.2 п.4, п.п. 11.1 п.11, відповідають принципу свободи договору, закріпленому у ч.3 ст.3, ст..627 ЦК України, підстави для визнання їх несправедливими з точки зору вимог Закону України «Про захист прав споживачів» немає.

З рішення суду вбачається, що судом у відповідності до вимог процесуального закону була дана належна оцінка всім доводам позивача, на підставі якої суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: