УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, заробітної плати за час вимушеного прогулу та визнання заяви про відпустку без збереження заробітної плати недійсною, за касаційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, заробітної плати за час вимушеного прогулу та визнання заяви про відпустку без збереження заробітної плати недійсною. Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 10 серпня 2007 року до 02 жовтня 2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах та був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 17095,78 грн, розмір заборгованості за лікарняним листом 2 400,96 грн, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 8741,80 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку з 02 жовтня 2014 року по день ухвалення рішення, заробітну плату у розмірі 2/3 посадового окладу у відповідності до наказу про вимушений простій від 18 серпня 2014 року у розмірі 5 960 грн, а також просить заяву про відпустку без збереження заробітної плати у період з 18 серпня 2014 року до 18 вересня 2014 року визнати недійсною та такою, яка була написана на час звільнення під впливом обставин усупереч вимог ст. 26 Закону України «Про відпустки» та інтересів позивача.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі в сумі 17095,78 грн. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 8132,04 грн та заробітну плату за жовтень 2014 року у розмірі 609,76 грн. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 837,58 грн без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині правового обгрунтування задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 837,58 грн без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів змінено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просить змінити судові рішення першої та апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості по заробітній платі у розмірі 17 095,78 грн, в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень ст. ст. 116, 117 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та заробітної плати за жовтень 2014 року, а також стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без урахування прибуткового податку та інших обов'язків платежів.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 10 серпня 2007 року по 02 жовтня 2014 року та наказом № 212-к від 02 жовтня 2014 року був звільнений з посади директора Відокремленого підрозділу Виробничої одиниці ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України.

За результатами розгляду звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 21 серпня 2014 року за № 26/2519 Торгово-промисловою палатою України від 28 серпня 2014 року за № 2644/05-4 надано сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили, зі змісту якого вбачається, що остання з урахуванням обставин викладених у висновку та відповідно до п. 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, на підставі наданих документів засвідчила наявність обставин непереборної сили з 02 липня 2014 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» при здійсненні господарської діяльності та території Донецької області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів (а.с. 63-64, т. 1).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», до обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника належать обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія). Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України; рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 837,58 грн, виходив із того, що заробітна плата не виплачена позивачу за період з 01 травня 2014 року, а наявність висновку Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року № 2644/05-4, яким засвідчено наявність з 02 липня 2014 року обставин непереборної сили при здійсненні відповідачем господарської діяльності на території Донецької області, хоча і вплинуло на господарську діяльність підприємства, проте не припинило її, а тому суди дійшли вірного висновку у відповідності до положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України про наявність вини відповідача за затримку розрахунку при звільненні.

Доводи касаційної скарги щодо збитковості підприємства та неможливості своєчасної виплати заробітної плати з посиланням на висновок Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність установлених обставин непереборної сили у відповідності до п.п. 100.4, 100.5 ст.100 Податкового кодексу України є підставою лише для відстрочення грошових зобов'язань відповідача, а не звільнення відповідача від їх виплат.

Крім того, судами надано оцінку та вірно прийнято рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку та заробітну плату за жовтень 2014 року з урахуванням утримань на відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук