Справа № 356/735/15-ц Головуючий у І інстанції Дудар Т. В.
Провадження № 22-ц/780/6299/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Березанська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивувала наступним: вона є невісткою ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У зв'язку з різким погіршенням здоров'я ОСОБА_3 та потребою стороннього догляду за нею, вона переїхала проживати до будинку останньої. 11 червня 2010 року на вимогу ОСОБА_3 і з дозволу її чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_2 зареєструвалася в будинку АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року в будинку залишився проживати її чоловік - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Посилаючись на те, що встановлення факту необхідне для оформлення спадщини, заявник просила встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 з липня 2007 року.

Рішенням Березанського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 Київської області з 11 червня 2010 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись із вказаним рішення суду, заявник подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції змінити в частині дати її проживання із спадкодавцем і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили її проживання у будинку з 2005 року. Зазначає, що суд встановив факт її проживання з дати її реєстрації у будинку - з 11 червня 2010 року, однак вказаний факт є беззаперечним і не потребує встановлення. Натомість у встановленні факту проживання за вказаною адресою з липня 2007 року було відмовлено неправомірно.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В ході розгляду справи суд першої інстанції цілком слушно прийшов до висновку про доведеність факту проживання заявника разом із спадкодавцем в будинку АДРЕСА_1. В той же час, відмовляючи ОСОБА_2 у встановленні факту проживання за період з липня 2007 року по 11 червня 2010 року (часу її реєстрації у вказаному будинку), суд першої інстанції не навів жодної підстави для цього. Не були враховані судом при ухваленні рішення й покази допитаних по справі свідків ОСОБА_5 (сусідки померлого) та ОСОБА_7 (соціального працівника). Хоча суд першої інстанції й навів зазначені покази в тексті рішення, їм не було надано жодної оцінки. В той же час з показів даних свідків вбачається, що заявник станом на липень 2007 року проживала в будинку спадкодавця, і ці покази узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Вказані вище порушення вимог ст.212 ЦПК щодо оцінки доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору. Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині дати початку проживання заявника із ОСОБА_4.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року в частині встановлення дати початку проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем змінити, встановивши факт початку проживання ОСОБА_2разом із ОСОБА_4 з липня 2007 року. В решті рішення Березанського районного суду Київської області від 05 жовтня2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді