Справа № 461/3651/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/4839/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом до відповідача та просила постановити рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання онуки відповідача ОСОБА_5 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач в особі її представника ОСОБА_3 Посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, винесення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення позову.

Мотивує тим, що право стягнення аліментів з бабусі на утримання внука, відповідно до ст. 265 СК України виникає у разі, якщо у них немає матері, батька, або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання. В даній ситуації існує дві обставини за яких виникає обов'язок відповідача у справі, як бабусі, утримувати онуку. Батько дитини помер і позивачка не може надавати належне утримання своїй дочці в зв»язку із незначними доходами. Суд першої інстанції вважав, що бабуся неповнолітньої дитини не в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки є непрацездатною особо та отримує пенсію за віком в розмірі 2 850 грн. Однак звертає увагу на те, що суд дійшов до такого висновку лише на підставі пояснень відповідача та без будь-яких підтверджуючих доказів. Не дочекавшись належних відповідей щодо наявного у відповідачки на праві власності нерухомого майна та її пенсійного забезпечення, не з'ясувавши реальної можливості відповідачки надавати матеріальну допомогу своїй внучці, передчасно вирішив про відмову у позові за недоведеністю обставин справи.

Учасники процесу в судове засідання не з"явились, належно повідомлені про розгляд справи з апеляційною скаргою, про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

З врахуванням відсутності учасників процесу розгляд справи проводиться у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу.

Заява апелянта від 31.07.2015 року про відкликання апеляційної скарги не може бути задоволена, оскільки ЦПК України не передбачено право апелянта на відкликання апеляції на стадії розгляду справи в апеляційному суді.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Шлюб між ними розірвано рішеннями Галицького районного суду міста Львова від 07 вересня 2012 року.

Рішенням Галицького районного суду від 18 вересня 2012 року за позовом ОСОБА_2 ухвалено про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 700 грн. аліментів на дитину ОСОБА_2 Тетяну-Божену, починаючи з 22.08.2012 року і до досягнення останньою повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1

Згідно наданої інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.11.2014 року призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого батька ОСОБА_6. Станом на 01.05.2015 року розмір пенсійної виплати становить 2 140 грн. 68 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд вірно встановив характер спірних правовідносин та правильно застосував норми матеріального права, які регулюють відносини, що виникли.

Зокрема, вірно виходив з положень статті 265 СК України, якою регламентовано, що баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що аліментні зобов'язанні виникають між внуками і дідом, бабою лише за наступних умов: коли вони не мають батьків - діти сироти; коли вони мають батьків (одного, двох, але з поважних причин не можуть надавати дітям належну матеріальну допомогу); коли дід і баба за своїм матеріальним станом зможуть надавати таку допомогу. Окрім того, такі зобов'язання виникають між внуками і дідом, бабою, як по батьківській лінії, так і по материнській лінії.

Надаючи правову оцінку зібраним по справі доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у зв'язку із смертю батька дитини і припиненням виплати аліментів, неповнолітній дитині призначена державна пенсія у розмірі, що перевищує розмір сплачуваних аліментів батьком дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» /1286 грн./. Ухвалюючи рішення судом вірно звернуто увагу на те, що позивач, яка є матір'ю ОСОБА_8, має постійне місце праці та стабільний щомісячний дохід. Тому доводи апелянта про те, що позивач не може надавати належне утримання своїй дочці є спростованими та не підтверджуються належними та допустимим доказами. Отримання позивачкою невисокої заробітної плати не може свідчити про неможливість з поважних причин надавати дитині належну матеріальну допомогу.

Позивачем не надано доказів і не здобуто таких судом, які б давали підстави вважати, що дитина позивачки потребує значно більше коштів для її нормального забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач має можливість за своїм матеріальним станом надавати допомогу своїй онуці, то вважає такі безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи .

Таким чином, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи та зібраним доказам, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.. ст.. 303 , 304 , п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді