Справа № 525/1144/15-ц
Провадження № 2/525/340/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вищезазначеною адресою та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ.-А1), сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навісу (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4.

На момент смерті ОСОБА_3 проживала разом з сином - позивачем по справі ОСОБА_1 та невісткою - ОСОБА_4

Спадкоємцем першої черги за законом після ОСОБА_3 є її син - позивач по справі ОСОБА_1 Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом, які прийняли спадщину, не має.

Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори в шестимісячний строк з моменту смерті його матері ОСОБА_3

На житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вищезазначеною адресою, та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ.-А1), сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навісу (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральня (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4 виконкомом Великобагачанської селищної ради Полтавської області було видане свідоцтво про право власності від 05.01.1968 року на ім'я батька позивача по справі - ОСОБА_5. Дане свідоцтво пройшло державну реєстрацію у Полтавському бюро технічної інвентаризації.

Після смерті батька позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадщину прийняла мати позивача по справі - ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок з господарськими будівлями, але не зареєструвала це свідоцтво відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час у Полтавському БТІ. Позивач зазначає, що він від прийняття спадщини після смерті батька відмовився.

На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 вказує, що він бажає успадкувати житловий будинок з господарськими будівлями після смерті матері, проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на даний житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки дане свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на даний житловий будинок з господарськими будівлями, яке було у матері на руках, не пройшло державну реєстрацію. Спадковий житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка була передана у власність матері позивача за життя та на яку був виданий державний акт серії ПЛ №095959 на підставі рішення 14 сесії 24 скликання Великобагачанської селищної ради від 14.09.2004 року площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім'я ОСОБА_3 28.03.2005 року.

Альтернативного шляху отримати правовстановлюючий документ на даний житловий будинок з господарськими будівлями у позивача ОСОБА_1 не має можливості і тому він змушений звернутися до суду.

В судове засідання 13.11.2015 року позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про підтримання своїх позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування і просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.52).

Представник відповідача Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, від Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області надійшла заява про визнання позову ОСОБА_1 в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.34).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 01.10.2015 року у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову."

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що батько позивача по справі ОСОБА_1 (а.с.7) - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1, про що Великобагачанською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4).

Мати позивача по справі ОСОБА_1 (а.с.7) - ОСОБА_1 (до укладення шлюбу «Даценко») (а.с.6) ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції у Полтавській області видано свідоцтво про смерть (а.с.5).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.1999 року, виданого та посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №116 вбачається, що спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 - жилого будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 є його дружина ОСОБА_3 (а.с.10).

З держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №095959 вбачається, що ОСОБА_3 за життя належала земельна ділянка на підставі рішення 14 сесії 24 скликання Великобагачанської селищної ради від 14.09.2004 року площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (державний акт виданий на ім'я ОСОБА_3 28.03.2005 року), що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.11).

З довідки, виданої виконкомом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №3237 від 07.09.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_5, 1929 р.н., на день смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року) був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 в слідуючому складі сім'ї: дружина ОСОБА_3, 1939 р.н., син ОСОБА_1, 1968 р.н., невістка ОСОБА_4, 1970 р.н., син ОСОБА_8, 1993 р.н. (а.с.8).

З довідки, виданої виконкомом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №3238 від 07.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_3, 1939 р.н., на день смерті (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року) була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 в слідуючому складі сім'ї: син ОСОБА_1, 1968 р.н., невістка ОСОБА_4, 1970 р.н. (а.с.9).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 вбачається, що дане домоволодіння складається з житлового будинку (літ.-А1), сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навісу (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4 (а.с.а.с.13-17).

З довідки, виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №1357 від 24.02.2015 року вбачається, що станом на 09.02.2015 року житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, на якій знаходяться будівлі та споруди: житловий будинок 1962 року побудови літ.А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., сарай (літ.-Б), погріб (літ.-б), навіс (літ.-б-1), сарай (літ.-В), вбиральня (літ.-Г), гараж (літ.-Д), огорожа №3, ворота огорожі №4. Самочинних побудов та перепланувань станом на 09.02.2015 року не виявлено. Станом на лютий місяць 2004 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим №160 зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Великобагачанської селищної ради від 05.01.1968 року на 1/1 частку (а.с.18).

З повідомлення виконуючої обов'язки державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 №01-16/598 від 15.10.2015 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копії заяви ОСОБА_1, що мається в спадковій справі вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 прийняв спадщину, ОСОБА_1 Інших заявників або претензій кредиторів по спадковій справі ОСОБА_3 не було (а.с.а.с.41-46).

З Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно Реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції №44141875 від 18.09.2015 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про реєстрацію об'єкту нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.33).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, системний аналіз наданих позивачем у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 і також є таким, що належним чином заявив про прийняття ним спадщини. При цьому, з урахуванням постанови виконуючої обов'язки нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори від 27.08.2015 року позивач ОСОБА_1 не може у встановленому порядку отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння, оскільки не була проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

В контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Таким чином, проаналізувавши в своїй сукупності відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та доведеності прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, з урахуванням мотивів відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що з урахуванням заявлених позовних вимог є передбачені законом підстави для визнання того, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку 1962 року побудови літ.А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навіса (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4 та в порядку спадкування визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку 1962 року побудови літ.А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навіса (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,1216-1218,1261,1268 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 їй належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку 1962 року побудови літ.А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навіса (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4.

В порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та складається в цілому відповідно до технічного паспорта з житлового будинку 1962 року побудови літ.А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., сараю (літ.-Б), погріба (літ.-б), навіса (літ.-б-1), сараю (літ.-В), вбиральні (літ.-Г), гаража (літ.-Д), огорожі №3, воріт огорожі №4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя