справа №489/5025/15-ц
номер провадження 2/489/2407/15
Рішення

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Ігнатова Д.В., Коніщева О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Посейдон Євро Плюс» (далі - ТОВ «Посейдон Євро Плюс») про стягнення витрат на лікування, заборгованості за виконані роботи та відшкодування моральної шкоди

встановив:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача 18755,00 грн. витрат, понесених на лікування, 75000,00 грн. моральної шкоди та 51200,00 грн. заборгованості за виконану роботу.

Позивач вказав, що з вересня 2014 року по травень 2015 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді начальника водолазної служби. 14.05.2015 при виконанні водолазних робіт про вирізці металу на судні, яке затонуло в акваторії Державного підприємства «Суднобудівельний завод ім.61 Комунара» відбувся вибух кисню через знаходження в баластовому відділенні мазуту, про який не був попереджений. За даним фактом акт про нещасний випадок, що трапився з вини відповідача, не складався, а останній обіцяв відшкодувати йому всі витрати на лікування. Настояти на складанні акту не мав можливості, так як знаходився в реанімаційному відлунні, а потім стаціонарному лікуванні. До теперішнього часу понесені на лікування витрати відповідач не відшкодував, що стало причиною звернення до суду з одночасним заявленням вимог про стягнення заборгованості по виконаним роботам та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 09.11.2015 за клопотанням позивача вимоги в частині стягнення заборгованості по виконаним роботам залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача не заперечували проти відшкодування витрат на лікування в частині витрат, які були понесенні безпосередньо позивачем, оскільки останньому вони передали частину оригіналів чеків. У іншій частині вимог просили відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із змісту позову вбачається, що з вересня 2014 року позивач працював у відповідача на посаді начальника водолазної служби. Факт трудових відносин підтвердив листом відповідача до військкомату з проханням звільнити його як працівника від мобілізації у зв'язку із виконанням водолазних робіт в акваторії Державного підприємства «Суднобудівельний завод ім.61 Комунара», а також тимчасовим пропуском на підприємство.

Заперечуючи проти доводів позивача щодо трудових відносин, представник відповідача пояснив, що лист про відстрочку від мобілізації був наданий на прохання самого позивача, а пропуск на підприємство видано оскільки цього вимагає пропускний режим.

Також надав цивільно-правовий договір від 01.09.2014 № 17 (2014)-11, який укладено між ТОВ «Посейдон Євро Плюс» та ОСОБА_1, відповідно до умов якого замовник (ТОВ «Посейдон Євро Плюс») доручає, а виконавець (ОСОБА_1) бере на себе зобов'язання виконати підводні водолазні роботи, а саме проведення підводно-технічних та підводно-пошукових робіт у районі Державного підприємства «Суднобудівельний завод ім.61 Комунара».

Згідно умов договору виконавець виконує роботу на власний ризик, самостійно контролює безпечність виконання роботи, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, не має права на отримання допомоги із соціального страхування, не сплачує внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із втратою працездатності та витратим, зумовленими народженням та похованням.

Факт укладення та підписання договору позивач визнав в судовому засіданні. З його пояснень також встановлено, що за пропозицією керівництва відповідача він оформив підприємницьку діяльність, державну реєстрацію якої намагається припинити.

Отже, враховуючи вимоги статті 21 КЗпП України та статті 901 ЦК України між сторонами мали місце цивільно-правові відносини, за якими одна сторона (виконавець) зобов'язалася за завдання другої сторони (замовника) надати послугу (виконати роботу), за певну плату.

Сторони пояснили, що 14.05.2015 року при виконанні водолазних робіт про вирізці металу на судні «Василій Шукшин», що затонуло в акваторії Державного підприємства «Суднобудівельний завод ім.61 Комунара», відбувся вибух кисню через знаходження в баластовому відділенні мазуту.

Роботи по різкі корпусу здійснював позивач. Через вибух кисню трапився нещасний випадок внаслідок чого його було доставлено до реанімаційного відділення Миколаївської обласної лікарні, після чого він знаходився на стаціонарному лікуванні. Строк лікування позивача з 14.05.2015 по 08.07.2015, що підтверджується листками непрацездатності, а діагноз - виписками з медичної карти.

Із змісту позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 18755,00 грн. витрат, понесених на лікування.

Із вказаним розміром представники відповідача не погодилися, оскільки до розрахунку позивач включив суми коштів, витрачені засновниками відповідача на придбання ліків для позивача в період знаходження його в реанімаційному відділенні.

Представники відповідача пояснили, що частину оригіналів чеків на придбання ліків ним було передано позивачу на його прохання, які він врахував при розрахунку витрат.

Вказані обставини позивач визнав частково, а саме в частині чеків помічених написом «Вова».

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статей 57-59 ЦПК України такі обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами. Згідно частини четвертої статті 60 вказаного Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході розгляду справи, позивач надав суду оригінали чеків на підтвердження розміру витрат, понесених ним на лікування внаслідок нещасного випадку при виконані робіт на замовлення відповідача.

За підрахунком суду загальна сума витрат склала 7290,57 грн. До цієї суми не включено суми по чекам з позначкою «Вова», придбання одягу в мережі магазинів «П'ятачок» та продуктів харчування, а також витрати на лікування, які підтвердженні копіями чеків, так як вони вважаться недопустими доказами.

Доводи представників відповідача, що позивачу були передані інші чеки на яких відсутня примітка «Вова», суд до уваги не приймає оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а розписки про передачу позивачу оригіналів спірних чеків ними не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доведеність позивачем розміру витрат на лікування в сумі 7290,57 грн.

Представник відповідача вказував на те, що позивач самостійно проводив роботи на свій ризик, без отримання наряду-замовлення і допуску до роботи та грубому порушенні технології різки.

Проти чого позивач заперечував, вказуючи на те, що попереджав представників відповідача про безпечність робіт через витік з баластового відділення мазуту, але його запевнили про можливість і необхідність виконання робіт.

З наданого представником відповідача акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 15.05.2015 вбачається, що позивач ОСОБА_1 був водолазом (страхующим) та діяв на підставі договору № 17 (2014)-11 від 01.09.2014. Цільовий інструктаж через відсутність допуску до даного виду робіт у ОСОБА_1 не проводився, навчання з охорони праці не проходив.

З акту вбачається, що у заявку із нещасним випадком винесено догану виконавчому директору ТОВ «Посейдон Євро Плюс» ОСОБА_7 та заборонено проведення будь-яких робіт.

Як встановлено судом, про складання акту позивачу не відомо та пояснень щодо нещасного випадку в нього не вимагалося. Тому, суд критично відноситься до вказаного акту в частині вини виключно позивача.

У зв'язку із наведеним, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності та враховуючи вимоги статей 22, 1166 ЦК України, а також те, що шкоди було завдано здоров'ю позивача, понесені ним витрати на лікування в розмірі встановленому судом, слід покласти на відповідача.

Щодо стягнення моральної шкоди підстав для задоволення вимог в цій частині вимог суд не вбачає оскільки, як вбачається із умов договору позивач зобов'язався виконувати роботи на власний ризик, крім того знаючи про небезпеку для свого здоров'я продовжив виконання робіт, внаслідок чого і стався нещасний випадок.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, в частині задоволених вимог (38,87 %) відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Посейдон Євро Плюс» на користь ОСОБА_1 7290,57 грн. (сім тисяч двісті дев'яносто гривень 57 коп.) витрат, понесених на лікування.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Посейдон Євро Плюс» на користь держави судовий збір у сумі 94,68 грн. (дев'яносто чотири гривні 68 коп.)

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Ковалено

Повний текст рішення

підписано 11.11.2015.