АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Панченка М.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що її бабуся по лінії матері ОСОБА_3 за національністю є німкенею, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Довідкою Бундесархіву, виданою її матері ОСОБА_4 підтверджується, що її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_4 були прийняті у громадянство Німецької Федерації. Вказані документи підтверджують той факт, що вона має німецьке походження та прагне відновити і зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини».

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що з 14 вересня 2013 р. до Федерального Закону Німеччини внесені зміни, які значно полегшують процедуру отримання статусу «пізнього переселенця» та збільшують шанси виїхати на постійне місце проживання до Німеччини, просила встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка міста Дніпропетровськ, Україна, має німецьке походження і за національністю є німкенею.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року та направити справу для відкриття провадження у справі та продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим що в поданій заяві дотримано необхідних умов, за яких справа про встановлення факту, що має юридичне значення, належить до юрисдикції суду. Заявник просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 має німецьке походження і за національністю є німкенею, а не встановити факт належності особи до певної національності. Зазначені вимоги є різними за своєю суттю. Крім цього, неможливість встановлення факту належності особи до певної національності в судовому порядку не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Посилання суду на лист Верховного Суду Українивід 01 січня 2012 року, як на підставу для відмови у відкритті провадження, не відповідає вимогам ст.19 Конституції України.

В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_7, ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження у справі суддя першої інстанції виходив з того, що вказана заява відповідно до роз'яснень, викладених в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р., не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не може повністю з таким висновком суду, оскільки останній зроблено з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту німецького походження, заявник посилається на те, що вказаний факт тягне для неї правові наслідки за іноземним законодавством.

Без належного з'ясування вказаної обставини висновок судді про те, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на стадії відкриття провадження у справі є передчасним.

Формальне посилання судді на витяг з аналізу Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», без наведення правових підстав, відповідно до яких суддя дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, свідчить про невиконання вимог цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що у випадку встановлення судом, що вказаний факт не має для заявника правового значення та не може бути встановлений у визначений в заяві спосіб, це є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/8904/2015 Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М