Справа № 161/1386/14-ц Провадження № 22-ц/773/264/15 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Категорія: 27 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Овсієнка А.А., Лівандовської-Кочури Т. В.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Гончарової Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про визнання недійсним кредитного договору за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом зазначивши, що06 жовтня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір №4/1441/061008, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в розмірі 230000,00 швейцарських франків терміном до 05.10.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,99 % річних та інших платежів у твердій грошовій сумі вираженій у гривні.

Вважає, що даний договір повинен бути визнаний недійсним з моменту укладення, оскільки вчинений під впливом помилки та обману, договір містить суперечливі по відношенню до позичальника умови, сторонами фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, вказує, що кредит у іноземній валюті їй не надавався, а надавався у національній валюті, відповідачем було надано неповну та недостовірну інформацію про базові умови кредитування, зокрема щодо розміру та порядку сплати платежів за договором, розмір відсоткової ставки.

Просить суд визнати недійсним кредитний договір № 4/144/061008 від 06.10.2008 року та додаток № 1 до кредитного договору № 4/144/061008від 06.10.2008 року.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року, додаток № 1 до кредитного договору № 4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "БМ Банк" та ОСОБА_3.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на користь ОСОБА_3 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок судового збору та 3690 (три тисячі шістсот дев'яносто) гривень 00 копійок витрат на проведення експертного дослідження.

Заяву Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про накладення арешту на майно задоволено.

До моменту виконання ОСОБА_3 зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством "БМ Банк", що виникають із кредитного договору № 4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року, накладено арешт на: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступну характеристику: А-2 - житловий будинок, матеріали стін будівель і споруд - цегла, житловою площею - 73, 4 кв.м., загальною площею 350,9 кв.м., 1-3 - огорожа, що належать ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області 04.10.2006 року на підставі рішення від 21.02.2006 року № 101, зареєстрованого у Комунальному підприємстві "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" 21.10.2006 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12235369 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.10.2006 року за № 16266347, кад. № 415; земельну ділянку, площею 0,1640 га, кадастровий номер: :03:001:4624, яка розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець Маяківської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_3.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ПАТ"БМ Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи даний позов місцевий суд прийшов до висновку, що під час укладення кредитного договору відповідач приховав від позивача повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів позивача в оману щодо реальної відсоткової ставки, розміру страхових платежів та кінцевої загальної суми кредиту, яку позивач сплатив би відповідачу, погашаючи кредит у порядку, визначеному додатком до кредитного договору, що дає підстав для визнання кредитного договору недійсним.

З даним висновком не погоджується колегія суддів.

Судом вірно встановлено і це підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, що 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "БМ Банк" укладено кредитний договір №4/144/061008 згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 230 000,00 швейцарських франків терміном до 05 жовтня 2018 року. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з методу нарахування «30/360», при цьому кількість днів у кожному кредитному кредитному місяці дорівнює 30 днів, а кількість днів у році складає 360 днів.

Детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної відсоткової ставки, який є додатком № 1 до кредитного договору, визначено номінальну відсоткову ставку у 10,99%, а реальна відсоткова ставка становить 12,37%.

29 липня 2009 року ОСОБА_3 подала у Банк заяву про реструктуризацію заборгованості, де вказала, що у зв'язку із зменшенням доходів бажаний для неї щомісячний платіж по кредиту становить 2 010 швейцарських франків.

04 вересня 2009р. Банком надано ОСОБА_3 (про що є її особистий підпис) письмове повідомлення про умови кредитування у зв'язку з реструктуризацією їй заборгованості та додаток до Повідомлення і за формулою, визначеною Правилами НБУ, реальна процентна ставка по реструктуризованому кредиту ОСОБА_3 становить 11,32 %.

15 вересня 2009 року між Банком та позивачем укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору, в якому текст Кредитного договору викладений у новій редакції і у Додатку №1 до нього наведено детальний розпис загальної вартості платежів, як того вимагають Правила НБУ. Реальна процентна ставка по реструктуризованому кредиту ОСОБА_3 становить 11,32 %.

02 лютого 2012 р. між Банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору у якій погодили, що сплата кредиту та процентів за користування ним може здійснюватись шляхом безготівкового перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий у Відділенні №4 АТ «БМ Банк» м.Луцьк та/або внесенням відповідної суми готівкових коштів в національній валюті на зазначений поточний рахунок через касу Банку з подальшою купівлею іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України у встановленому чинним законодавством України порядку. Позичальник доручає перераховувати придбану іноземну валюту в рахунок погашення кредиту та процентів за користуванням ним на рахунок НОМЕР_2.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрнішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадках навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч вищезазначеним вимогам закону позивач не на дав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких введено в оману та сам факт обману в розумінні ст. 230 ЦК України. Позивач добровільно погодилась на укладення кредитного договору вважала його для себе вигідним, укладала договори реструктуризації боргу. До суду з вищезазначеним позовом звернулась лише 28 січня 2014 року.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач не заперечує, що на виконання умов кредитного договору здійснювала щомісячні ануїтетні платежі у гривневому еквіваленті швейцарських франків, що також свідчить про відсутність підстав для визнання вказаного договору недійсним з цих підстав.

Крім того, ОСОБА_3 як на підставу для визнання кредитного договору недійсним посилається на те, що під час укладання кредитного договору банком були порушенні її права як споживача кредитної послуги, зокрема: відповідач надав їй не повну та недостовірну інформацію про «базові умови кредитування», зокрема про розмір та порядок сплати платежів за договором, розмір відсоткової ставки.

Відповідно ч.2 ст.1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно п.6 ст.11 України «Про захист прав споживачів» позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими.

Отже, укладаючи даний кредитний договір, сторони з»ясували умови договору, передбачили права та обов'язки як кредитора, так і позичальника.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Посилання місцевого суду на те, що кредитний договір не відповідає умовам кредитування, оскільки фактично процентна ставка по кредиту складала 13,34%, а не 10,99%, як визначено кредитним договором, - не являються підставою для скасування рішення суду, оскільки це не свідчить про наявність обману з боку банку в момент підписання кредитного договору. Ці доводи, за наявності підстав, можуть бути прийняті до уваги при розгляді справи за позовом банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Не є обманом не суттєва розбіжність щомісячних платежів у розрахунку банку та висновку експерта, оскільки сукупна вартість кредиту, визначена банком є меншою, ніж визначена вона експертом.

ОСОБА_3 не ухилялась і не ухиляється від виконання кредитного договору. Вона вносила поточні платежі на погашення кредитної заборгованості, укладала договори про реструктуризацію боргу. А це свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Твердження позивача, що даний кредит не видавався в швейцарських франках спростовується наступним.

Надання кредитних коштів по кредитному договору №4/144/061008 позичальнику ОСОБА_3, Банком видано з позичкового рахунку НОМЕР_3, відкритого у швейцарських франках (відповідно до Постанови НБУ №481 від 27.12.2007р. на балансовому рахунку 2203 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України).

Кредит надано шляхом перерахування коштів в касу Банку на підставі пункту 3.2 Кредитного договору, та шляхом видачі готівки через обмін швейцарських франків на гривні в касі Відділення №4 ВАТ «БМ Банк» м. Луцьк (квитанція №1469845 від 06.10.2008 р. про здійснення валютно-обмінної операції: продаж ОСОБА_3 230 000,00 швейцарських франків по крос-курсу 4,38 за 1 007 400,00 грн., отримувач ОСОБА_3). Банком не було порушено нормативних Актів НБУ, оскільки видача кредиту в іноземній валюті здійснена шляхом видачі готівки через валютно-обмінну операцію та не потребує відкриття поточного рахунку.

Факт отримання кредитних коштів в іноземній валюті підтверджується наступними: заявою ОСОБА_3 на кредит від 09 вересня 2008 року, кредитним договором №4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року, заявою ОСОБА_3 на видачу готівки №1469824 від 06 жовтня 2008 року, фактом сплати ОСОБА_3 кредитних коштів банку у валюті швейцарський франк та клопотаннями ОСОБА_3 від 15 жовтня 2012 року, 18 жовтня 2012 року, 02 листопада 2012 року про зміну валюти кредиту на гривню.

При вирішенні даного спору місцевим судом взято до уваги висновок №7687 зроблений Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо не відповідності розміру страхових платежів. Однак колегією суддів встановлено, що експерт пояснюючи розбіжності сум нарахованих страхових платежів, зазначила, що вона їх розраховувала із сум несплаченого. Проте це суперечить умовам кредитного договору. Яким передбачено сплата страхових платежів за страхування життя та працездатності позичальника з розрахунку повної суми кредиту.

При укладенні кредитного договору між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору, які обумовлені їх згодою. Крім того, на момент укладення договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх виявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Форма і зміст договору відповідають ст. 203 ЦК України. Посилання позивача на наявність обману в діях банківських працівників, щодо яких особу введено в оману, в сам факт обману не підтверджені належними доказами.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції помилково встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана неналежна оцінка, внаслідок чого спір вирішено у порушення норм матеріального та процесуального законодавства. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року у даній справі скасувати і постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: