Провадження № 2/760/1301/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -
Також позивач просила стягнути з відповідача-2 ОСОБА_2 на свою користь франшизу в розмірі 1000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2014 року близько 17 год. 00 хв. по вул. Чехова, в районі будинку №10А в м. Вінниця, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo» д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Mercedes» д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 16.03.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля марки «Daewoo» д.н. НОМЕР_1, було застраховано у Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі полісу № АС/9717540. Згідно даного полісу, розмір франшизи становить 1000,00 грн.
Позивач посилається, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №51 від 08.07.2015 року, вартість матеріальної шкоди , завданої власнику автомобіля Мерседес д.н. НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ДТП, складає 32 106,62 грн.
Таким чином позивач вважає, що з відповідача-1 на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 32 106,62 грн. та понесені судові витрати.
Крім того, позивач вважає, що розмір франшизи в сумі 1000,00 грн. має бути стягнуто з відповідача-2.
Враховуючи вищевикладене просила позов задовольнити.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що 16.03.2014 року близько 17 год. 00 хв. по вул. Чехова, в районі будинку №10А в м. Вінниця, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo» д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Mercedes» д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 16.03.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вказана постанова 11.04.2014 року набрала законної сили (а.с.5).
Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу № АС/9717540 від 25.02.2014 року (а.с.6).
Після звернення позивача до відповідача-1 з заявою про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «УОСК» надіслало повідомлення №5941 від 04.07.2014 року в якому зазначило про прийняте рішення, згідно з яким відповідач-1 має сплатити страхове відшкодування в розмірі 13 241,16 грн. (а.с.7).
Разом з цим, з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування на користь позивача, відповідачем-1 не виплачено, з розміром визначеним страховою компанією, позивач не погоджується, звернувшись з даним позовом до суду.
Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб.
Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Оцінивши Висновок №51 судової автотоварознавчої експертизи від 08.07.2015 року за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі.
Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ст. 12 цього Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Вбачається, що розмір франшизи передбачений Полісом серії АС/9717540 від 25.02.2014 становить 1000,00 грн.
Відповідно до п.36.6. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать:
1)витрати по сплаті судового збору;
2)витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;
3) витрати на правову допомогу;
4) витрати, пов'язані із залученням перекладачів, проведенням судових експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сума витрат за проведення судової експертизи в розмірі 5000,00 грн., має бути стягнута з відповідача-1, з огляду на необґрунтованість визначення розміру страхового відшкодування..
Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 321, 06 грн. пропорційно до задоволених вимог.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 16, 22, 979, 988, 1166 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 3 , 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1000,00 грн., судовий збір в розмірі 0, 42 грн.
В іншій частині позову, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: