Справа № 558/273/15-ц
номер провадження 2/558/99/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

з участю:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання ним в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, права на земельну ділянку частку (пай) 3,63 умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №120587 на території Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області виділену ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Демидівської районної державної адміністрації №213 від 23.07.1996 року та зареєстрованої у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.08.1996 року за №1571.

В судовому засідання ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він є спадкоємцем за заповітом на все майно своєї тітки ОСОБА_3, яка померла 24.10.2014 року.

Також ОСОБА_1 вказав на те, що до спадщини померлої тітки ОСОБА_3, також входила і земельна частка (пай), яка належала її чоловікові ОСОБА_4, який помер 7.10.1999 року. Позивач вважає, що поскільки на момент смерті свого чоловіка, тітка проживала разом з ним, то вона даний пай успадкувала. Так як земельний сертифікат на ОСОБА_4 був втрачений, то позивачем було дано оголошення в газеті про його втрату.

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про права власності на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_4, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому він звернувся з позовом до суду.

ОСОБА_1 відомо, що син померлого дядька ОСОБА_4, помер у 1991 році. Під час розгляду цивільної справи, йому стало відомо, що в померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є внуки.

ОСОБА_1 просить задоволити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача сільський голова Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, суду пояснив що дійсно в 1999 році в селі Ільпибоки помер громадянин ОСОБА_4. На момент смерті з ним проживала його дружина ОСОБА_3. Вона померла у 2014 році, спадкоємцем на її майно є ОСОБА_1 Представник відповідача вважає, що частина земельного пая ОСОБА_4, належить його двом внукам, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, так як на момент смерті їхнього діда вони були неповнолітніми, а їх батько (ОСОБА_5) помер у 1991 році.

Також представник відповідача ОСОБА_2 суду пояснив, що дочка та син померлого ОСОБА_4 вибули із села Ільпибоки, відповідно, у 1980 році та 1985 році. Його дочка ОСОБА_6 зараз перебуває за межами України, в селі, з моменту вибуття (1980 рік), не зявлялася.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є внуком померлого ОСОБА_4. Його батько, ОСОБА_5 помер у 1991 році, на той час йому було три роки. З позивачем ОСОБА_1 він не знайомий. Також у нього, є рідний брат, який на даний час перебуває на військовій службі, який на момент смерті діда також був неповнолітнім. Зі своєю тіткою, яка перебуває за кордоном, він не спілкується, місце її проживання невідоме.

Свідок ОСОБА_8 показала, що її чоловік ОСОБА_5 помер у 1991 році. Через де який час, після смерті чоловіка, помер його батько ОСОБА_4. На момент смерті як чоловіка, так і його батька, її діти ОСОБА_7 та ОСОБА_9Є, були неповнолітніми.

Дослідивши пояснення позивача, представника відповідача та свідків, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що 31 березня 2015 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області, на підставі заповіту, посвідченого Ільпибоцькою сільською Радою Демидівського району 13 квітня 2009 року за реєстровим номером №6, було заведено спадкову справу №46/2015 щодо спадщини , яка відкрилася 24.10.2014 року внаслідок смерті ОСОБА_3. Спадкоємцем за заповітом на майно померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с.4,11,13,15).

Письмові докази по справі( свідоцтва про одруження 11-ЯР №555724 від 26.07.1962 року,свідоцтва про народження 1У-УР №425815 від 11.05.1961 року,свідоцтво про народження 11-ГЮ №362517 від 5.07.1983 року, свідоцтво про народження 1-ГЮ №496046 від 3.07.1979 року) підтверджують родинні відносини позивача ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_10Д.(а.с.9,10,16,17).

7 жовтня 1999 року в селі Ільпибоки Демидівського району Рівненської області помер громадянин ОСОБА_4. На момент його смерті, до складу його сімї входила одна особа, а саме дружина ОСОБА_3. Дані фактичні обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про смерть та письмовою довідкою голови Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області (а.с.9,12,14). Громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_5 вибули із села Ільпибоки Демидівського району Рівненської області у 1980 році та 1985 році (а.с.46-51).

Згідно до письмового листа №03-10/150 від 26.05.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Демидівському районі Рівненської області встановлено, що на імя ОСОБА_4, на підставі розпорядження голови Демидівської районної державної адміністрації №213 від 23.07.1996 року, видано сертифікат серії РВ №020587 на право на земельну частку (пай) в розмірі 3.63 умовних кадастрових гектарів (а.с.3).

Норми ч.2 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України вказують на те, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справі згідно із законом.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року).

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_3 спадщини після свого чоловіка ОСОБА_4, який помер 7 жовтня 1999 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, судом встановлено, що згідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру №40561059 та 40561040 від 03.06.2015 року, спадкові справи щодо майна померлого ОСОБА_4 не заводилися, заповіти від його імені не посвідчувалися (а.с.4).

На момент його смерті, до складу його сімї входила одна особа, а саме дружина ОСОБА_3 (а.с.12).

Суд робить висновок про те, що спадкоємство майна померлого ОСОБА_4 здійснюється за законом. Дружина померлого, у відповідності до ст.ст. 524,526,529,549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, як спадкоємиця першої черги, визнається такою, що прийняла спадщину померлого чоловіка, так як фактично вступила у володіння його спадковим майном.

Судом також встановлено, що сином ОСОБА_4 є громадянин ОСОБА_5, який помер 14 вересня 1991 року в селі Князівка Березнівського району Рівненської області (а.с.45).

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.55-58). На момент смерті їх діда ОСОБА_4 (7.10.1999 року), їх батько ОСОБА_5 вже помер (14.09.1991 року), ОСОБА_7 та ОСОБА_9Є на момент смерті діда ( 7.10.1999 року) були неповнолітніми.

Згідно з нормами ч.2 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, онуки спадкодавця є спадкодавцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Вони успадковують порівну у тій частці, яка б нажала при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Таким чином, спадкоємцями на майно померлого ОСОБА_4 (в тому числі і на на земельну ділянку частку (пай) 3,63 умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №120587 на території Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області), з однієї сторони є ОСОБА_7 (1/4 частина майна), ОСОБА_9Є (1/4 частина майна), а з другої сторони ОСОБА_3(1/2 частина майна), як його дружина.

Згідно з нормами ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд робить висновок про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 (24.10.2014 року), вона мала право на ? частину спадкового майно померлого чоловіка ОСОБА_4, в тому числі і на 1/2 частину земельної частки (пая) на території Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області, який йому належав йому згідно сертифіката на земельну частку(пай) серії РВ №020587 від 16.08.1996 року.

Норми ст.ст.1217,1223 Цивільного кодексу України вказують на те, що одним із видів спадкування є спадкування за заповітом, а право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Суд дослідив у судовому засіданні заповіт від 13.04.2009 року, зі змісту якого зясовано, що громадянка ОСОБА_3, на випадок своєї смерті, розпорядилася передати у спадок ОСОБА_1 усе свої майно, яке буде належати їй на день смерті (а.с.13).

В газеті «Вісник Демидівщини» від 22.05.2015 року, надруковано оголошення про визнання недійсним втраченого сертифіката серії РВ №020587 на право власності на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 (а.с.6).

Таким чином, в судовому засіданні дослідженні докази, які підтверджують фактичні обставини спадкування позивачем ОСОБА_1 прав та обовязків спадкодавця ОСОБА_3 щодо ? частини земельної частки (пая) на території Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області, який належав громадянину ОСОБА_11 згідно сертифіката на земельну частку(пай) серії РВ №020587 на підставі розпорядження голови Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області №213 від 23.07.1996 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.08.1996 року за №1571.

Неналежним письмовим доказом по справі, у відповідності до ст.58 Цивільного процесуального кодексу України, суд визнає досліджену судом копію державного акта на право приватної власності на землю серія РВ 028867 від 25.12.2007 року виданого ОСОБА_3, так як він не містить інформації щодо предмета доказування (а.с.5).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,1216,1220,1233,1268, прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на спадкове майно, а саме на ? частину земельної частки (пая) на території Ільпибоцької сільської Ради Демидівського району Рівненської області, який належав громадянину ОСОБА_11 згідно сертифіката на земельну частку(пай) серії РВ №020587 на підставі розпорядження голови Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області №213 від 23.07.1996 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.08.1996 року за №1571.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного загального суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник