АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2/2033/235/2012 Головуючий І інстанції - Іващенко С.О.
Провадження: 22-ц/790/4382/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Довгаль А.П.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 січня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором, -

встановила:

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11.09.2008 р. між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк»та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №9 2435/700964.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. кредитного договору, позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 64 000 дол. США для придбання нерухомого майна на строк з 11 вересня 2008 р. по 10 вересня 2028 р. ОСОБА_3 зобов'язався повертати кредит згідно графіку (Додаток 1) до кредитного договору. Згідно п. 1.4.1. договору ОСОБА_3 сплачує позивачу процентну винагороду за користування кредитом щомісячно, в розмірі 13,40 % річних у валюті кредиту з дня списання коштів до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_3 кредит, що підтверджується оборотною відомістю по рахунку № НОМЕР_1 11.09.2008 р. Натомість останній порушив умови кредитного договору, передбачені п. 3.3.2. та не повертає кредит і не сплачує відсотки за користування грошовими коштами в результаті чого має заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості, проте відповідач заборгованість не погасив.

11.09.2008 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту між ОСОБА_3 та банком було укладено договір іпотеки №2435/700964-3.

11.09.2008 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2435/700964-п.

Відповідно до п. 1.2. договорів поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з кредитного договору.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 2435/700964 від 11.09.2008 р. у розмірі 70739,65 дол. США, що складає 563 681,84 грн. та витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 січня 2012 року позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суму заборгованості за кредитним договором №2435/700964 від 11.09.2008 р. у розмірі 563 681,84 грн., що складає 70 739,65 дол. США. Стягнуто солідарно з з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суму сплаченого державного мита у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 120 грн.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції належним чином не дослідив: оригінали документів, на які в якості доказів посилається позивач; питання правильності та правомірності нарахування відсотків та пені за кредитним договором станом на 11.05.2011 року; наявність змін у зобов'язаннях без згоди поручителя; з якого моменту настав строк виконання основного зобов'язання за договором і в якій сумі; доказів про направлення на адресу їй вимоги про повне дострокове погашення кредиту; підстави припинення поруки за законом; можливість задоволення вимог за рахунок заставленого майна на суму 388 136,00грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 11.09.2008 р. між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк»та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №9 2435/700964.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. кредитного договору, банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 64 000 дол. США для придбання нерухомого майна на строк з 11 вересня 2008 р. по 10 вересня 2028 р. ОСОБА_3 зобов'язався повертати кредит згідно графіку (Додаток 1) до кредитного договору. Згідно п. 1.4.1. договору ОСОБА_3 сплачує позивачу процентну винагороду за користування кредитом щомісячно, в розмірі 13,40 % річних у валюті кредиту з дня списання коштів до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_3 кредит, що підтверджується оборотною відомістю по рахунку № НОМЕР_1 11.09.2008 р. Натомість останній порушив умови кредитного договору, передбачені п. 3.3.2. та не повертає кредит і не сплачує відсотки за користування грошовими коштами в результаті чого має заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості, проте відповідач заборгованість не погасив.

11.09.2008 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту між ОСОБА_3 та банком було укладено договір іпотеки №2435/700964-3.

11.09.2008 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2435/700964-п.

Відповідно до п. 1.2. договорів поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з кредитного договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не виконано взяті на себе зобов'язання та не повернуто у встановлений строк отриманий кредит, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог доОСОБА_1 не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно п. 3.2. договору поруки № 2435/700964-п від 11.09.2008 р. про виникнення заборгованості позичальника банк повідомляє поручителів письмово. /а.с.29/.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом про направлення на адресу ОСОБА_1 вимоги про повне дострокове погашення кредиту є вимога, яка направлялась позивачем /а.с. 32/.

З 02.12.2008 року позивач не звертався до суду з позовом про повернення коштів, тому відповідно до положень ст. 559 ЦК України порука припиняється.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 20.03.2012 р., відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно п. 3.2. договору поруки № 2435/700964-п від 11.09.2008 р. моментом виникнення зобов'язання поручителів погасити заборгованість позичальника, рахується день наступний за днем коли повинен бути погашений кредит (частина кредиту) та/або проценти за користування кредитом за кредитним договором /а.с. 29-30/.

Відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором №92435/700964 від 11.09.2008 р. строк повернення кредиту визначений 15 числа кожного місяця /а.с. 13-17/.

Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору №92435/700964 від 11.09.2008 р. банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та 02.12.2008 р. направив вимогу про дострокове повернення кредиту на адресу відповідачів /а.с. 32/.

У липні 2011 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором, тобто після спливу шестимісячного строку.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, судова колегія приходить до висновку, що порука ОСОБА_1 припинилася, оскільки, позивачем не надано належних і допустимих доказів про пред'явлення до неї вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

В іншій частині апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін, уз в'язку її необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 січня 2012 року в частині стягнення заборгованості, штрафних санкцій та судових витрат за кредитним договором з ОСОБА_1 скасувати та в цій частині у задоволенні позову відмовити. В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -