АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22ц/796/9872/15 Головуючий у 1 інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач Панченко М.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015року м.Київ

колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним картковим договором б/н від 29.12.2010 року, у загальній сумі 17.411 грн.06 коп., яка утворилась станом на 30.11.2014 року.

Зазначав, що відповідач отримав кредитні кошти у сумі 8.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак свої зобов»язання з погашення кредиту не виконує, у зв»язку з чим банк звернуся до суду з цим позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року у позові відмовлено за пропуском трирічного строку позовної давності /а.с.69-71/.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі /а.с.76-78/.

Скаржник послався на те, що, згідно п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Отже, вважаючи, що жодна зі сторін про закінченні 12 місяців чинності договору, а також і в подальшому, не ініціювала питання припинення договірних відносин, тому цей договір, на думку банку, є чинним і на цей час.

Також скаржник зазначив, що, суд першої інстанції, застосовуючи строк позовної давності, не врахував, що відповідачем перервано строк позовної давності, про що свідчить сплата ним кредитної заборгованості у сумі 750 грн. від 30.12.2013 року /а.с.8 звор./.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 29.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ»Приватбанк» з заявою на відкриття гривневого карткового рахунку та обслуговування кредитної картки. Указана заява позивача є підтвердженням виникнення між сторонами кредитних відносин на основі карткового рахунку у вигляді встановленого кредитного ліміту, отриманого позивачем у сумі 8.000грн. терміном на один рік під 36% річних на залишок заборгованості за кредитом.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ«Приватбанк» виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають в тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач не виконував свої договірні зобов»язання з погашення кредиту, за розрахунком позивача, за позичальником, станом на 30.11.2014 року утворилась заборгованість у загальній сумі у сумі 17.411 грн.06 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, у сумі 8.000 грн., за відсотками, у сумі 7.069 грн.72 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 1.036 грн.05 коп., та штрафи, передбачені п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг; штрафу (фіксована частина), у сумі 500 грн. та штрафу за процентногю складовою, у сумі 805 грн.29 коп.

Встановлено, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі у позові /а.с.67/.

Із доводів позивача слідує, що у своїх розрахунках він посилається на Умови та Правила надання банківських послуг, за підписом голови Правління ПАТ КБ»Приватбанк». Однак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 указаний внутрібанківський документ без номера і дати не підписував, а тому, колегія суддів вважає безпідставним посилання на ці Умови і Правила надання банківських послуг, як на складову частину спірного кредитного договору.

В тому числі, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання позивача на п.9.12. зазначених Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого, якщо протягом терміну дії договору жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Це може означати лише те, що позивач мав право пред»явити до відповідача вимоги про стягнення кредитного боргу лише в межах трирічного строку позовної давності, передбаченої ст.256 ЦК України, тобто, з часу припинення дії договору - грудень 2011 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено с тороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Доводів того, що спірний договір був пролонгований, позивачем суду не надано, а посилання на п.9.12. Умови та Правила надання банківськи послуг, з вище зазначених підстав, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги.

Оскільки банк звернувся до суду з цим позовом лише у січні 2015 року, зазначене свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за захистом свого порушеного права, у зв»зку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічна позиція викладено у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-14цс14, та від 6.11.2013 року у справі №6-116цс13, які, згідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Доводи позивача в тій частині, що відповідач перервав строк позовної давності сплативши 750 грн. на погашення кредиту 30.12.2013 року спростовується тим, що указані 750 грн. стягнуті не за ініціативою відповідача ОСОБА_1, а примусовим списанням цих коштів самим банком.

Таким чином, дрказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції винесене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючичсь ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді