Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3102/15-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т.М.
Категорія 50 Доповідач Косигіна Л. М.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області
в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.
суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.
при секретарі Гайдамащук Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2015 року, -
в с т а н о в и л а :
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі ? частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , на період навчання сина, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Зазначила, що син навчається на 3 курсі юридичного факультету в Київському національному університеті ім. Т.Шевченка (бюджетна форма), закінчує навчання 30.06.2016 року. Син потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідно платити за гуртожиток, купувати продукти харчування, одяг, навчальну літературу, оплачувати проїзд тощо. Відповідач є військовослужбовцем і може платити аліменти, проте у добровільному порядку допомогу не надає.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року до 30.06.2016 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Вирішено питання про відшкодування судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 . Зазначила, що надані відповідачем медичні довідки про стан його здоров`я не є належним доказом у справі, оскільки не містять інформації про його матеріальні витрати у зв`язку з лікуванням. Суд помилково прийняв до уваги довідки про стан здоров`я батька ОСОБА_2 , зазначивши, що вказаними у них хворобами хворіє відповідач. Крім того, ОСОБА_2 , як учасник АТО, має пільги щодо оплати комунальних послуг та лікування, сплати податків, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він у добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дітям. Апелянт посилається і на те, що суд порушив вимоги ст. 131 ЦПК України, оскільки приймав докази протягом усього часу розгляду справи, чим позбавив її можливості належним чином ознайомитися з ними.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.10.1994 року. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 19.05.2015 року шлюб розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01.09.2012 року навчається на юридичному факультеті Київського національного університету ім. Т.Шевченка, денна форма навчання строком до 30.06.2016 року (а.с. 5).
Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді вчителя фізичного виховання Бердичівського НВК № 4, її середній заробіток за липень-серпень 2015 року становить 3136 грн. 31 коп. (а.с. 55). Позивачка виховує неповнолітню дочку ОСОБА_5 1998 р.н., на утримання якої відповідач сплачує аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), які становлять від 2000 до 2600 грн. на місяць (а.с. 41).
ОСОБА_1 проживає з дочкою у квартирі батьків: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с. 54), які є пенсіонерами. Мати позивачки є інвалідом 2 групи, отримує пенсію в розмірі 1172 грн. 22 коп., батько - 1400 грн. 56 коп. (а.с. 58-59).
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що син на даний час проживає у гуртожитку, за який сплачує приблизно 360 грн. щомісячно. Крім того, він отримує стипендію у розмірі 800 грн. щомісячно. Проте, вказаних коштів недостатньо для того, щоб нормально харчуватися, купувати одяг та все необхідне для навчання.
Доказів щодо розміру стипендії та плати за гуртожиток суду не надано.
З паспорту ОСОБА_4 вбачається, що з 07.09.2012 року він зареєстрований в гуртожитку в м. Києві (а.с. 7 зворот).
ОСОБА_2 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , з 30.06.2014 року по 15.12.2014 року брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі сектору «С» Донецької області (а.с. 56). Після повернення з 23.02.2015 року по 13.03.2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні обл. госпіталю для ВВ, а з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року на лікуванні в КП «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту дитячого та дорослого населення «Дениші», потребує повторного санаторного лікування через 9-10 місяців (а.с. 34-35).
З довідки про доходи відповідача вбачається, що його грошове забезпечення за квітень - вересень 2015 року в середньому становить 4426 грн. 69 коп. Крім того, за період з червня по вересень 2015 року йому були нараховані інші виплати в сумі 13320 грн. 72 коп., які складаються з винагороди за участь в АТО та безперервну службу, індексації, компенсації за харчування (а.с. 41). З даних коштів ним сплачені аліменти: у липні 2015 року 2010 грн. 55 коп., серпні 2341 грн. 32 коп., вересні 2599 грн. 75 коп.
Батьки відповідача є пенсіонерами. ОСОБА_8 - інвалід 2 групи, у 2011 році переніс операцію по протезуванню аортального клапана, має захворювання серцево-судинної системи, страждає онкологічним захворюванням, протягом 2014 року неодноразово лікувався у Житомирському обласному онкологічному диспансері, ДУ „Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова, Бердичівській міській лікарні (а.с. 44 - 49).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач може її надавати. При цьому, суд правильно врахував матеріальне становище сторін та ОСОБА_4 , необхідність лікування відповідача, наявність утриманців та обґрунтовано визначив розмір аліментів в 1/8 частині заробітку (доходу) ОСОБА_2 .
Посилання апелянта на те, що суд порушив вимоги ст. 131 ЦПК України, оскільки приймав докази після проведення попереднього судового засідання, чим позбавив її права належним чином ознайомитися з ними, є безпідставними.
Так з ухвали від 21.07.2015 року вбачається, що суд вирішив не проводити попереднє судове засідання, та після відкриття провадження призначив справу до судового розгляду на 07.08.2015 року (а.с. 13). Проте, судове засідання не відбулося, оскільки відповідач перебував у зоні АТО. Після його повернення, ним були подані заперечення на позов у вигляді заяви та докази щодо його матеріального стану, хвороб батьків тощо. Крім того, позивачка також в останньому судовому засіданні подавала докази щодо свого заробітку, доходів своїх батьків тощо. Наведене підтверджується змістом журналу судового засідання від 19.10.2015 року (а.с. 60-61).
При апеляційному розгляді позивачка пояснила, що всі надані сторонам докази були досліджені в судовому засіданні, жодних перешкод для їх вивчення поза межами слухання справи їй не створювалось.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково зазначив у мотивувальній частині рішення, що «у 2011 році відповідач переніс операцію по протезуванню аортального клапана, має захворювання серцево-судинної системи аритмію, атеросклероз, гіпертонічну хворобу 11 ступеню (а.с. 44). Крім цього відповідач страждає онкологічним захворюванням та іншими хронічними захворюваннями, повний діагноз наступний: С-а середньо-верхньо ампулярного відділу прямої кишки рТ4рN0М0 стадія 2-Б, клінічна група 2, доброякісна гіперплазія простати ст. 1, хронічний гастродуоденіт, дивертикульоз товстої кишки, гіпертонічна хвороба 2 стадія, 2 ступінь, СН 0.Лівобічна прикоренева пневмонія, кіста лівої нирки. Варикозне розширення вен стравоходу, ерозія астрального відділу шлунку. Стан після протезування аортального клапану. Дифузний кардіосклероз, хронічний комбінований геморой (а.с.45,46). Відповідач протягом 2014 року неодноразово лікувався у Житомирському обласному онкологічному диспансері, а також в ДУ „Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова та Бердичівській міській лікарні.(а.с. 44,44-49)».
Так, з матеріалів справи вбачається, що вищевказані довідки про стан здоров`я (в т.ч. діагноз) та лікування стосуються батька відповідача ОСОБА_8 , та були надані ОСОБА_2 на підтвердження того, що батько хворіє та потребує надання матеріальної допомоги.
За таких обставин, рішення суду підлягає зміні, шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на те, що відповідач у 2011 році переніс операцію по протезуванню, має захворювання серцево-судинної системи, аритмію, атеросклероз, гіпертонічну хворобу ІІ ст., страждає онкологічним захворюванням та іншими хронічними хворобами (з вказівкою діагнозу), протягом 2014 року неодноразово лікувався у Житомирському обласному онкологічному диспансері, ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова» та Бердичівській міській лікарні.
У решті рішення залишається без змін, оскільки немає підстав для збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -
в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2015 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на те, що відповідач у 2011 році переніс операцію по протезуванню, має захворювання серцево-судинної системи, аритмію, атеросклероз, гіпертонічну хворобу ІІ ст., страждає онкологічним захворюванням та іншими хронічними хворобами (з вказівкою діагнозу), протягом 2014 року неодноразово лікувався у Житомирському обласному онкологічному диспансері, ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова» та Бердичівській міській лікарні.
У решті рішення залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуюча Судді