Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

13 листопада 2015 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області у складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Строган Л.В., при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири удаваним правочином, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та розподіл квартири в натурі, третя особа - державний нотаріус Романівської державної нотаріальної контори,-

В С Т А Н О В И В :

3 вересня 2015 року до Романівського районного суду Житомирської області надійшов позов ОСОБА_1, в якому зазначено, що з 14 серпня 1983 року по 4 грудня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

У липні-серпні 2014 року ОСОБА_2 таємного від нього купила у ОСОБА_3 квартиру № 31 в будинку по вулиці Кошового, 1 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, проте, перехід права власності на цю квартиру відповідач оформила під виглядом договору дарування, який був посвідчений державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить:

1) визнати правочин дарування квартири № 31 в будинку по вулиці Кошового, 1 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 удаваним правочином для приховання правочину купівлі-продажу квартири, визнавши його насправді правочином купівлі-продажу;

2) визнати квартиру № 31 в будинку по вулиці Кошового, 1 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області спільною сумісною власністю його з ОСОБА_2 подружжя;

3) провести розподіл даного житла в натурі, виділивши йому ? ідеальної частини квартири.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 8 вересня 2015 року було відкрите провадження у даній цивільній справі.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу даної судової справи та передання її для розгляду іншому судді було встановлено, що позивачем при подачі до суду позову судовий збір був сплачений у неналежному розмірі.

Зокрема суддею було встановлено, що до позовної заяви ОСОБА_1, в якій останній визначив ціну позову в сумі 60 000 грн, було додано документ, що підтверджує сплату ним судового збору у розмірі 600 грн, тобто лише за позовну вимогу майнового характеру (розподіл спірного майна).

У зв»язку із цим 26 жовтня 2015 року суддею була постановлена ухвала, якою повідомлено позивача про необхідність надання до суду протягом п»яти днів, з дня отримання копії ухвали, документу, що підтверджує доплату ним судового збору за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 974,40 грн (по 487,20 грн за кожну з цих позовних вимог).

Одночасно позивачу було роз»яснено, що у разі неподання ним документу, що підтверджує доплату судового збору його позовна заява буде залишена без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 207 ЦПК України.

На виконання зазначеної ухвали 5 листопада 2015 року ОСОБА_1 надав до суду документ, що підтверджує сплату ним судового збору в розмірі 243,60 грн.

Доплату судового збору саме у такому розмірі позивач обґрунтував тим, що насправді ним заявлена лише одна позовна вимога немайнового характеру. Окрім цього, ОСОБА_1, посилався на ту обставину, що позовна заява була датована ним 30 серпня 2015 року, тобто під час дії редакції Закону України «Про судовий збір», якою передбачено ставку судового збору за подання до суду позову немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Визнаючи обґрунтованими доводи позивача щодо його права на сплату судового збору за ставками, визначеними Законом України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки у встановлений судом строк, який сплив 9 листопада 2015 року, останній не усунув недолік, пов»язаний зі сплатою судового збору за одну з позовних вимог немайнового характеру, оспоривши при цьому взагалі наявність такої вимоги у своїй позовній заяві.

Керуючись статтею 119, 207 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Роз»яснити ОСОБА_1, що особа заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Бабич