Номер провадження: 22-ц/785/7703/15
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів -Гончаренко В.М., Калараша А.А.,

З участю секретаря - Абалдової О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2012р. по справі за заявою першого заступника прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах ВАТ «Державний ощадний Банк України» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У відділі ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження В8-824 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1254080,29 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» згідно виконавчого листа,виданого Біляївським районним судом м.Одеси від 09.02.2011р., та боргу на користь ОСОБА_4 в сумі 288487,96 грн. згідно виконавчого листа,виданого Приморським районним судом м.Одеси від 27.07.2011р..

Виконавчі провадження об*єднані в одне зведене 12.08.2011р.

02.11.2011р. ст.державний виконавець звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею забов*язань,покладених рішеннями судів.

Питання за поданням слухалось судовими інстанціями неодноразово.

Останньою ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2012р. подання задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування ухвали,мотивуючи тим,що вона не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи подання ст.державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання

забов*язань,покладених на неї судовими рішеннями,суд виходив з того,що ОСОБА_2 ухиляється від виконання забов*язань.

З таким висновком погодитись неможна,виходячи з наступного. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України від 21.01.1994 р. "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

З матеріалів справи вбачається,що у відділі ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження В8-824 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1254080,29 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» згідно виконавчого листа,виданого Біляївським районним судом м.Одеси від 09.02.2011р., та боргу на користь ОСОБА_4 в сумі 288487,96 грн. згідно виконавчого листа,виданого Приморським районним судом м.Одеси від 27.07.2011р.

По вказаним виконавчим листам державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно 01.04.2011 р. (виконавчий лист №2-2618 від 09.02.2011 року) і 02.08.2011 р. ( виконавчий лист № 2-540 від 27.07.2011 року) і боржнику було надано 7 денний строк для добровільного виконання рішень Біляївського районного суду Одеської області та Приморського районного суду м. Одеси, якими були видані виконавчі листи. Копії цих постанов надіслані на адресу за місцем реєстрації боржника (с.Градениці, вул. Перемоги, 2).

Судом встановлено,що майно ОСОБА_2 знаходиться в іпотеці банку,про що зазначено в ухвалі суду.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу.

Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїзджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного

виконавця та умисно та свідомо ухилявся від виконання своїх забов*язань по погашенню боргу.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме старший державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішень судів.

Задовольняючи подання державного виконавця,суд не навів в ухвалі доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання забов*язань перед кредиторами ,а посилання суду на неявку ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не підтверджено матеріалами справи.

Не може вважатись ухиленням від виконання забов*язань,покладених на боржника рішенням суду,оскарження в апеляційному порядку ухвал,постановлених судом по справі, на що посилався представник банку, оскільки оскарження судових рішень ( ухвал та рішень) є правом сторони у справі і не свідчить про навмисне ухилення від забов*язань.

Відповідно до ч.2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції,якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

При таких обставинах колегія суддів вважає,що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України,оскільки такий висновок не ґрунтується на вимогах вищенаведених норм матеріального та процесуального права,в зв*язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307 ч.2.п.2,312 ч.1 п.2 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2012р. скасувати.

В задоволенні подання ст. державного виконавця відділу ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

А.А.Калараш