Справа № 509/4571/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_1 Єлізавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, тим що дитина проживає разом із нею окремо від відповідача та знаходиться тільки на її утриманні, вона самостійно займається вихованням доньки, в той час, як відповідач періодично і нерегулярно сплачує кошти на утримання дитини, а її матеріальне становище не дозволяє повноцінно утримувати дитину.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позов.

Відповідач позов визнав частково, наполягаючи на сплаті аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн.

Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Суд встановив, що офіційно шлюб між сторонами був зареєстрований 11.10.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 057337 від 11.10.2007 р., від якого народилася донька Єлізавета, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 111733 від 09.01.2008 р., в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 3,5).

В судовому засіданні позивачка показала суду, що з відповідачем батьком їхньої малолітньої доньки вони разом не проживають, а вона проживає з дитиною окремо від відповідача та знаходиться тільки на її утриманні, вона самостійно займається вихованням доньки, в той час, як відповідач періодично і нерегулярно сплачує кошти на утримання дитини, а її матеріальне становище не дозволяє повноцінно утримувати дитину у звязку з неофіційними заробітками.

У звязку з викладеним, суд вважає безпідставними посилання відповідача на його бажання сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісячно, враховуючи вимоги ст.ст. 10,11,27,31 ЦПК України, якими передбачено, що право збільшити або зменшити розмір позовних вимог належить виключно позивачці, а суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд з огляду на те, що позивачка наполягала на задоволенні своїх заявлених позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, підстави і факти якого були підтверджені в судовому засіданні, і який слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст.121,125,180-183,191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити;

2.Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код : НОМЕР_1) - на користь ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_2) на утримання доньки ОСОБА_1 Єлізавети, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження - аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2015 р. і до повноліття дитини;

3.Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код : НОМЕР_1) - судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Гандзій Д.М.