РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коритнянської сільської ради про скасування рішення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Коритнянської сільської ради про скасування рішення.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення №560 від 11 серпня 2015 року Коритнянська сільська рада надала позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель не наданих у власність та користування в АДРЕСА_1. У відповідності до даного рішення позивачем була отримана довідка від Коритнянської сільської ради від 17.08.2015 року за № 594 про місцезнаходження земельної ділянки з детальним планом території с. Кінчеш з нанесенням земельної ділянки орієнтовно площею 0,12 га, що планується позивачу виділити. Враховуючи отримані документи, позивач звернулась до спеціаліста - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з проханням виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та сплатила йому кошти за дану роботу в сумі 3500,00 гривень. На даний час проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлений і готовий до подання на затвердження до сільської ради. Однак, Коритнянська сільська рада своїм рішенням від 27 серпня 2015 року за № 594 скасувала своє рішення за № 560 від 21.08.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_1.

Так, враховуючи вищенаведене позивач вважає таке рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а отже просить суд скасувати рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27 серпня 2015 року за № 594 «Про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року за № 560 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що було винесено відносно громадянки ОСОБА_1.

В судове засідання позивач - ОСОБА_1 не з'явилася, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Коритнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшло заперечення проти позову та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, надавши їм об'єктивну оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Предметом спору у даній справі є скасування рішення сільської ради в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд позивачу - ОСОБА_1, тобто спір між сторонами виник по суті з приводу володіння та користування земельної ділянки.

Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Відтак, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд позивачу (тобто ненормативного акту, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Відповідно до ч. 6 ст. 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Згідно Постанови Верховного суду України від 9 грудня 2014 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

При цьому, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій.

У вказаній Постанові зазначено, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа N 21-493а14).

Таким чином правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права на спірну земельну ділянку. Відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не виступав.

Так, згідно копії рішення №560 від 11 серпня 2015 року, що міститься в матеріалах справи Коритнянська сільська рада надала ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель не наданих у власність та користування в АДРЕСА_1.

У відповідності до даного рішення позивачем була отримана довідка від Коритнянської сільської ради від 17.08.2015 року за № 594 про місцезнаходження земельної ділянки з детальним планом території с. Кінчеш з нанесенням земельної ділянки орієнтовно площею 0,12 га, що планується позивачу виділити.

Враховуючи отримані документи, позивач звернулась до спеціаліста - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з проханням виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та сплатила йому кошти за дану роботу в сумі 3500,00 гривень., що стверджується наявною у справі квитанцією №;630124 від 17.08.2015 р. На даний час проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлений і готовий до подання на затвердження до сільської ради.

Однак, як вбачається з матеріалів справи - Коритнянська сільська рада своїм рішенням від 27 серпня 2015 року за № 594 скасувала своє рішення за № 560 від 21.08.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 ЗК України,зокрема, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність громадянам, організація землеустрою.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради належить вирішення питань регулювання земельних відносин, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону № 280/97- ВР «Про місцеве самоврядування» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Положенням ст. 59 Закону стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009. Зокрема, в абз.3 п.3 цього акта зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Із цього можна зробити висновок про те, що будь-яка дія з боку органу місцевого самоврядування має бути чітко передбачена тією чи іншою нормою закону, а отже, необхідно шукати повноваження щодо скасування власних рішень щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з абз.1 п.4 вказаного рішення Конституційного Суду органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, рішення місцевої ради щодо надання права певному суб'єктові господарювання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки може бути віднесено виключно до категорії ненормативних актів.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 186-1 ЗК України).

Абзацами 5 та 6 п.5 вказаного рішення Конституційного Суду роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Більш того, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97- ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Пленум Верховного Суду України у п. 7постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд, за наявності підстав для задоволення позову, визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Рішення Коритнянської сільської ради за № 560 від 11.08.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» - ОСОБА_1, відноситься виключно до категорії ненормативних актів, які застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Крім того, суд враховує також те, що згідно тексту самого рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27 серпня 2015 року за № 594 «Про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року за № 560 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що було винесено відносно громадянки ОСОБА_1 таке є взагалі необґрунтованим. Доказів повідомлення позивача про розгляд такого питання відповідачем надано не було, що також вказує про порушення законних права та інтересів позивача.

Тому, виходячи з аналізу вищевказаних норм, Коритнянська сільська рада не мала права іншим своїм рішенням від 27.08.2015 року за № 594 скасовувати рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1. Рішення Коритнянської сільської ради від 27.08.2015 року за № 594 про скасування рішення від 11.08.2015 року за № 560 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Питання щодо судового збору позивачкою не порушувалося.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 157, 158, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коритнянської сільської ради про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27 серпня 2015 року за № 594 «Про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року за № 560 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що було винесено відносно громадянки ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.