Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про зобов'язання ОСОБА_2 протягом п'яти днів з дня ухвалення рішення надати Десятій Київській державній нотаріальній конторі оригінал свідоцтва про право власності та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати Десяту Київську державну нотаріальну контору в особі Головного управління юстиції у м. Києві видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Вимоги мотивує тим, що у відповідності із свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 її батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 та брат ОСОБА_2 приватизували квартиру АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 співвласниками квартири стали ОСОБА_2 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1, а також майна, що було охоплено заповітом та яке спадкодавець заповів своїй онуці ОСОБА_6

Позивач вказує, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2013 року спадкоємцями померлого ОСОБА_4 визнано її та ОСОБА_7

02 вересня 2013 року вона отримала лист від Десятої Київської державної нотаріальної контори у якому її було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину не являється можливим, оскільки станом на 02.09.2013 року нотаріальна контора не отримала жодних правовстановлюючих документів на квартиру, що належала спадкодавцю ОСОБА_4

У зв'язку із цим вона на адресу відповідача ОСОБА_2 05.09.2013 року направляла лист з проханням надати документи в нотаріальну контору, однак документи ним надано не було.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність.

Представник відповідача Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було.

Суд, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_2, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із свідоцтва про право власності на житло від 09.11.2005 року, виданого згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації НОМЕР_1 від 09.11.2005 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у рівних долях ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Позивач є спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Листом за вих. № 4096/02-14 від 02.09.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що до нотаріальної контори не було надано жодних правовстановлюючих документів на квартиру, що належала померлому ОСОБА_4 (а.с. 6).

У зв'язку із цим позивач на адресу відповідача ОСОБА_2 надсилала лист з проханням надати у нотаріальну контору документи, а саме свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру (а.с. 7, 8).

Згідно положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач суду пояснив, що позивач уникала з ним спілкування, при зустрічі він пропонував ОСОБА_1 та разом всім спадкоємцям з'явитися до нотаріуса для оформлення спадщини на що позивач відмовилася, пояснюючи тим, що вона спочатку сама прийме спадщину та погрожувала судом. Всі оригінали документів він з донькою позивача та ОСОБА_8 нотаріусу надали.

Свідок ОСОБА_8 суду засвідчила, що вона у всьому допомагає доньці позивача, яка незряча. Вони телефонували позивачу, яка з ними не бажала спілкуватися, тому також надсилали та приносили ОСОБА_1 листи, щоб разом з'явитися до нотаріуса, оскільки без позивача оформити спадщину не можуть. Цей конфлікт відповідач хотів вирішити ще рік тому, через що зустрічався з позивачем, однак це ні до чого не призвело. Всі документи, які вимагав нотаріус, вони надали у нотаріальну контору у червні 2015 року, також зробили оцінку квартири та дачі.

В спростування зазначеного позивач суду будь-яких доказів не надала та про такі заявлено не було.

Отже, позивачем не доведено порушення її прав з боку відповідача ОСОБА_2

Також відсутні законні підстави для задоволення позову у частині заявлених вимог щодо зобов'язання Десяту Київську державну нотаріальну контору в особі Головного управління юстиції у м. Києві видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту суб'єктивних цивільних прав, спрямованих на вчинення матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Кожна особа відповідно до вимог ст. 16 ЦК України має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, до них належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх службових осіб.

Отже, особа, яка вважає, що її право порушене може скористатися певним способом захисту свого порушеного права, що визначений законом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Нотаріус у своїй діяльності під час вчинення нотаріальних дій керується вимогами Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Враховуючи зазначене обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає чинному законодавству.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження про визнання права на спадщину.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За викладених обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1223, 1296 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя