У Х В А Л А

11 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сеніна Ю.Л.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Днепрогазсервиспромойл», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компания Днепрогазсервиспромойл», про визнання недійсними пунктів договору фінансового лізингу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року, позов ТОВ «УніКредит Лізинг» задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» заборгованість у розмірі 54 253 грн 24 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення зустрічного позову та направлення справи за первісним позовом ТОВ «УніКредит Лізинг» на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема частини 3 статті 6 ЦК України та статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Вищого господарського суду України від 8 липня 2015 року та постанову Верховного Суду України від 29 жовтня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками попередніх судів, які відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, виходили з того, що договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, відповідав їх волевиявленню, не встановлено й несправедливих для ОСОБА_4 умов укладеного договору. Оскільки ОСОБА_4 порушено зобов'язання за договором поруки, укладеним на забезпечення виконання умов договору лізингу, позов ТОВ «УніКредит Лізинг» задоволено, з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 54 253 грн 24 коп.

Разом з тим в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2013 року, на яку посилається заявник як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, судами розглянуто спір про стягнення на користь лізингодавця вартості майна переданого в лізинг як складової частини лізингового платежу.

Отже, у справах наявні різні предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Надана заявником постанова Вищого господарського суду України від 8 липня 2015 року не може бути зразком неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компания Днепрогазсервиспромойл», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компания Днепрогазсервиспромойл», про визнання недійсними пунктів договору фінансового лізингу до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін
В.М. Сімоненко