справа № 208/5325/15-ц
№ провадження 2/208/1917/15
11 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Івченко Т.П.,
при секретарі - Щербацевич Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ТОВ «Абонент -21» «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку», -
У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, в якій просила суд визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, та зняти відповідача з реєстраційного обліку, квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4
На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 04.02.1992 року Дніпровським ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис №79, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, -розірвано.
На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2007 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м.-належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_4 та членам його сім'ї: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Враховуючи те, що відповідач з 1996 року не проживає у вказаній квартирі, не являється членом сім'ї ОСОБА_1, особистих речей, які б належали відповідачу на праві власності в квартирі не має, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом.
Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи без участі відповідача.
Представники Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області та ТОВ «Толока» також в судове засідання не з'явився.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, крім того телефонограмою від 25.09.2015 року та 12.11.2015 року, відповідача особисто було повідомлено про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 04.02.1992 року Дніпровським ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис №79, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, -розірвано. (а.с.7).
На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2007 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м.-належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_4 та членам його сім'ї: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3(а.с.8).
З Акту від 24.03.2015 року, складеного комісією ТОВ «Оселя» у присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі зареєстрований, але фактично не проживає з вересня 1996 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 1996 року не проживає у зазначеній квартирі, квартирою не цікавиться, не оплачує комунальні платежі, не приймає участі у підтриманні квартири у належному санітарно-гігієнічному стані, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, тому вважається таким, що втратив право користування нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю, своїми діями Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру.
Суд вважає, що та обставина, що відповідач ОСОБА_4 продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачеві на праві власності.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 213, 215, 224 ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 9, 155 ЖК України, ст. 47 Конституції України суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ТОВ «Абонент -21» «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку» - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, зняв його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Зобов'язати Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.