АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Соколової В.В., Ратнікової В.М.

при секретарі П'ятничук В.Г.

За участю:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

02 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, 3-я особа ПрАТ "Просто-страхування" в якому просив стягнути з відповідача 142 734,90 грн. матеріальної шкоди, завданої ДТП, 30 000 грн. моральної шкоди та 900 грн. витрат за підготовку звіту з оцінки транспортного засобу, а всього 173 634,90 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.04.2011 року сталася ДТП між сторонами. Постановою від 11.08.2011 року Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-268/11 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України провадження було закрито на підставі укладеного між сторонами договору про примирення від 19.05.2011 року.

Позивач вже звертався до суду з позовом до відповідача та Страховика з інших підстав, але рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2014 року в задоволенні позову було відмовлено, оскільки 19.05.2011 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали Договір, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язувався виконати ремонт автомобіля позивача протягом 5 місяців від дати рішення суду у кримінальній справі, а в разі невиконання вищезазначеного зобов'язання ОСОБА_3 зобов'язувався виплатити вартість автомобіля в аналогічній комплектації по ринковій ціні; тобто у задоволенні попереднього позову було відмовлено, оскільки між сторонами склалися договірні відносини.

Оскільки, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача коштів в примусовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року позов задоволено частково.

Справа № 753/6620/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14159/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Стягнуто з відповідача на користь позивача 143 634,90 грн. в порядку відшкодування збитків внаслідок невиконання договірних зобов'язань та судовий збір на користь держави у розмірі 1 436,35 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове по про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції в рішенні зазначив, що відповідач посилався на пропуск позивачем строків позовної давності, проте жодного правової оцінки вказаним твердження дано не було.

На думку апелянта, позивач вперше звернувся до суду з позовом щодо невиконання відповідачем договірних зобов'язань, пропустив встановлений законом 3-річний строк для пред'явлення позову, відповідач заявляв про пропущений строк, а тому суд першої інстанції зобов'язаний був відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданому відповідачем звіту про матеріальний збиток автомобіля на момент ДТП.

На думку апелянта, якби суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності не пропущено, то все одно стягненню підлягала б сума у 60 385, 14 коп., оскільки вартість збитку на момент вчинення ДТП складав 84 546,25 грн., з якого слід вирахувати утилізаційну вартість автомобіля - 24 161,11 грн.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2011 року на 47 км автодороги Кіпті-Глухів- Бачівськ приблизно о 12.50 год. сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - зіткнення автомобіля Daewoo Nexia номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Mitsubishi Coltномерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку; ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, в результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Постановою від 11.08.2011 року Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-268/11 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України провадження було закрито на підставі ст.46 КК України, ст.8, 248 КПК України, згідно укладеного між сторонами договору про примирення від 19.05.2011 року, зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України. (а.с.8-9)

19.05.2011 року сторони уклали між собою договір, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався виконати ремонт автомобіля Mitsubishi Colt номернийзнак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ в Росії НОМЕР_3 від 01.08.2008 року в строк 5 місяців від дати рішення суду у кримінальній справі, а у разі невиконання вищезазначеного зобов'язання, сплатити вартість автомобіля позивача в аналогічній комплектації по ринковій вартості (а.с.6).

Дані обставини досліджені судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи : копією Постанови від 11.08.2011 року Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-268/11 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.І ст.286 КК України (а.с.8-9), копією рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2014 року у справі №753/10030/14-ц (а.с.30-32, 33-34) і не заперечувались сторонами (а.с.4).

Сторони також не заперечували факт укладення між ними Договору від 19.05.2011 року, відповідно до якого: ОСОБА_3 зобов'язався виконати ремонт автомобіля MitsubishiColt номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ в Росії НОМЕР_4 від 01.08.2008 року в строк 5 місяців від дати рішення суду у кримінальній справі, а в разі невиконання вищезазначеного зобов'язання - ОСОБА_3 зобов'язався сплатити позивачу вартість автомобіля в аналогічній комплектації по ринковій вартості (а.с.6).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечував факт знаходження пошкодженого автомобіля Mitsubishi Colt номернийзнак НОМЕР_1 у нього та факт невиконання ним взятих на себе зобов'язань згідно Договору від 19.05.2011 року - по теперішній час.

Згідно 4.4 ст.61 ЦПК України вирок (постанова) суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є (в тому числі) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно 4.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно звіту №11 про оцінку транспортного засобу від 25.09.2014 року відновлювальний ремонт автомобіля Mitsubishi Colt номерний знакНОМЕР_1 є недоцільним з економічної точки зору. Вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля позивача становить 142 734,90 грн. (а.с.12-15), утилізаційна вартість автомобіля складає 24 161,11 грн. (а.с.26-І7).

Крім того позивачем ОСОБА_2 було понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 900,00 грн. (а.с.28).

Суд першої інстанції дав оцінку рішенню Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2014 року за яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди по факту ДТП від 30.04.2011 року було відмовлено, оскільки 19.05.2011 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали Договір, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язувався виконати ремонт автомобіля Mitsubishi Colt номерний знак НОМЕР_1 протягом 5 місяців від дати рішення суду у кримінальній справі, а в разі невиконання вищезазначеного зобов'язання ОСОБА_3 зобов'язався виплатити вартість автомобіля в аналогічній комплектації по ринковій ціні. Зазначене рішення суду набрало законної сили (а.с.30-32, 33-34).

Згідно копії довідки УМВС Росії по Тверській області №312 від 14.02.2015 року автомобіль Mitsubishi Colt номернийзнак НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, який належав ОСОБА_2 (а.с.44), знятий з обліку 06.02.2013 року у зв'язку з утилізацією (а.с.4).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.2 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до положень ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Як встановлено колегією суддів, 19.05.2011 року сторони уклали між собою договір, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 зобов'язався виконати ремонт автомобіля Mitsubishi Colt номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ в Росії НОМЕР_3 від 01.08.2008 року в строк 5 місяців від дати рішення суду у кримінальній справі, а в разі невиконання вищезазначеного зобов'язання - ОСОБА_3 зобов'язувався сплатити вартість автомобіля в аналогічній комплектації по ринковій ціні (а.с.6).

Тобто, деліктні правовідносини сторін, по відшкодуванню шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, вказаним договором змінилися на договірні, що правильно було встановлено і судом першої інстанції.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, перебіг позовної давності починається тоді, коли у особи з'явилося право для звернення до суду і особа довідалася або могла довідатися про це.

Відповідно до умов вказаного договору між сторонами, відповідач ОСОБА_3 повинен був виконати ремонт автомобіля позивача протягом 5 місяців з дня постановлення судового рішення по кримінальній справі, тобто з 11.08.2011р. В разі невиконання цього обов'язку, йому надавався місяць на сплату ринкової вартості автомобіля.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач вже звертався за захистом свого порушеного права до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальних підставах.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. у задоволенні позову було відмолено у зв'язку з тим, що між сторонами було укладено договір і між сторонами склалися договірні відносини з приводу відшкодування шкоди.

Крім того даним рішення встановлено, що позивачем ОСОБА_2 строки позовної давності не були пропущені, що відповідно до ст. 61 ЦПК України є фактом встановленим судовим рішенням.

Колегія суддів вважає, що строк позовної давності для звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з позовом перервався у зв'язку з зверненням ОСОБА_2 до суду.

Виходячи з викладеного колегія суддів не приймає доводи відповідача ОСОБА_3 щодо пропущення позивачем строків позовної давності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідальність в частині відшкодування збитків, понесених позивачем ОСОБА_2, у розмірі (142734,90 + 900,00) = 143 634,90 грн. має бути покладена на відповідача ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди не оскаржувалося, під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права в цій частині, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, а тому, у відповідності до положень ст.303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в цій частині не перевірялося.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 1 п. 1 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді