Справа № 500/2737/15-ц
Провадження № 2/500/1818/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач змінив первісні вимоги та пояснив, що постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наслідком якого стало механічне пошкодження належного йому автомобіля «Фольксваген кадді» номерний знак НОМЕР_1. Також пояснив, що страхова компанія відшкодувала вартість ремонту автомобіля, з урахуванням чого просить стягнути з відповідача на його користь франшизу 1000 грн., моральну шкоду 513 грн. та судові витрати 1487,2 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, пояснив, що відшкодування матеріальної шкоди відбулось у порядку, передбаченому полісом №АІ/3632159 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, моральна шкода не розрахована з посиланням на належні докази, з урахуванням чого заперечує проти стягнення судових витрат.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наслідком якого стало механічне пошкодження 02 січня 2015 року об 11 годині на автошляху Т-1631 на 2 км+800 м. на під'їзді до с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області належного позивачеві автомобіля «Фольксваген кадді» номерний знак НОМЕР_1.

Позивач визнав, що вартість ремонту автомобіля ним не оскаржується, у зв'язку із чим він отримав відшкодування за полісом №АІ/3632159 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним полісом ліміт відповідальності шкоди, заподіяний майну, визначено у 5000 грн. з розміром франшизи 1000 грн.

у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до вимог ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Разом із тим однією з умов страхування за франшизою є підстава звільнення страховика від відшкодування збитків, які не перевищують вказану суму, у даному випадку 1000 грн. У даному разі страховик звільняється від відповідальності за шкоду, яка не перевищує встановленої суми, але зобов'язаний відшкодувати шкоду у повному обсязі, якщо його розмір більше цієї суми.

Разом із тим, докази, які підтверджують розмір витрат на поновлення технічного стану автомобіля позивача, до матеріалів справи не долучені.

Окрім того, позивач пояснив, що шкода, завдана транспортному засобу, покрита виплатою за вищевказаним полісом, таким чином відсутні підстави для додаткового відшкодування майнової шкоди, що у свою чергу зумовлює неможливість додаткового стягнення з відповідача визначеної полісом №АІ/3632159 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшизи у розмірі 1000 грн.

У відповідності до вимог ст. 23, 1167 ЦК України та роз'яснень постанови N 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі і інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надані докази, які підтвержують обгрунтованість розрахунку спричиненої моральної шкоди, а у відповідності до вимог ст. 213 ч.3 ЦПК України, інші обставини, які не досліджені в судовому засіданні, не можуть досліджуватись під час прийняття рішення по суті спору.

З урахуванням вказаного відсутні підстави для стягнення судових витрат, порядок якого визначений ст. 88 ЦПК України. Окрім вказаного, в судовому засіданні представник позивача не приймав участі, до матеріалів справи долучені лише документи, які були підставою для дослідження за вищевказаними обставинами. З урахуванням вказаного не доведена правомірність витрат на правову допомогу з урахуванням розмірів, які визначені постановою Кабінету Міністрів України за № 305 від 18 квітня 2012 року «Питання оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу».

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3