Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-2610/11 Головуючий у 1 інстанції: Ширіна С.А.
Провадження № 22-ц/778/2355/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5. звернулись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилась 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є: ОСОБА_4 - чоловік померлої ОСОБА_7,ОСОБА_5 - дочка померлої ОСОБА_5 ОСОБА_7;ОСОБА_6 - дочка померлої ОСОБА_7, дошлюбне прізвище ОСОБА_7.

Посилаючись на те, що спадкодавець з 2007 року страждала на тяжке захворювання і перебувала у безпорадному стані, потребувала стороннього догляду, проте відповідач ухилялась від надання будь-якої допомоги, просила про задоволення позову з підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2012 року, доповненим додатковим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року, з виправленими описками ухвалами суду від 03 вересня 2012 року та 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_6 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про усунення ОСОБА_6 від спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець перед смертю в січні 2010 року через хворобу знаходилась в беспорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, а під час знаходження в лікувальних закладах - і матеріальної допомоги, проте дочка ухилялась від надання будь-якої допомоги.

При цьому суд послався на показання свідків: ОСОБА_8 - колишнього чоловіка відповідачки, який пояснив, що під час хвороби матері ОСОБА_6 не надавала їй ані матеріальної, ані іншої допомоги; ОСОБА_9 - медичної сестри терапевтичного відділення лікарні «ВітаЦентр», яка пояснила, що в період знаходження на стаціонарі ОСОБА_7 купували ліки та піклувались за хворою її чоловік та дочка ОСОБА_5; свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які надали аналогічні пояснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі від цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Усупереч вимогам статей 213-215 ЦПК України суд вказаних обставин не виявив і не зазначив у рішенні про доведеність фактів безпорадного стану спадкодавця, починаючи з 2007 року, її потреби в отриманні допомоги від відповідачки, за умови надання їй за висновком суду допомоги чоловіком та другою донькою, та ухилення відповідачки від надання допомоги матері, ураховуючи, що за змістом частини 5 статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.18).

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина квартири належить ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), ст. 15 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України, що діяли на момент виникнення права спільної сумісної власності подружжя (а.с.12,16).

Зі заявами про прийняття спадщини до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори звернувся чоловік померлої ОСОБА_4, як спадкоємець за законом першої черги, дочка померлої ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.69), протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку не заявила про відмову від спадщини (а.с.57-68).

При вирішенні спору не знайшов підтвердження факт, що спадкодавець ОСОБА_7, починаючи з 2007 року, через хворобу знаходилась у безпорадному стані, у зв'язку з чим потребувала стороннього догляду до моменту госпіталізації в лікарню в січні 2010 року.

Наявні в матеріалах справи протоколи ультразвукового дослідження, які датовані 2007 роком свідчать лише про наявність у ОСОБА_7 ознак холецеститу, діфузних змін підшлункової зализи, фіброаденоматоза молочних желез (а.с.27,28) .

З матеріалів справи вбачається, що з 2009 року спадкодавець перебувала на обліку лікувального закладу - КУ «Шоста міська клінічна лікарня», страждала на гіпертоничну хворобу (а.с.30).

Рак ОСОБА_7 діагностовано у березні 2009 року (а.с.29).

До хіміотерапевта Запорізького обласного клінічного онкологічного диспансеру для вирішення питання щодо проведення курсу хіміотерапії ОСОБА_7 звернулась 13.01.2010 року, та отримала рекомендацію провести зазначений курс після консультації у кардіолога, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла в лікарні «ВітаЦентр», де знаходилась на лікуванні (а.с.31).

Суд першої інстанції, встановивши обставини в справі, дійшов правильного висновку про те, що позивачами доведений факт, що спадкодавець знаходилась в беспорадному стані через хворобу лише перед смертю - в січні 2010 року.

В суді апеляційної інстанції сторони підтвердили, що спадкодавець отримувала пенсію.

До того ж, з пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 та свідків вбачається, що саме вони надавали всю необхідну допомогу спадкодавцеві, в тому числі матеріальну.

Таким чином при вирішенні спору не знайшов підтвердження факт, що спадкодавець, яка в період загострення хвороби і проходження стаціонарного курсу лікування в умовах медичного закладу знаходилась у безпорадному стані, потребувала матеріальної допомоги саме від відповідачки, та остання ухилялась від надання такої допомоги.

З огляду на викладене, висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2012 року у цій справі скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: