АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

РейнартІ.М.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ГУЮ у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року позов задоволено, встановлено позивачу додатковий строк в один місяць після набрання рішенням законної сили для подання заяви до Десятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для надання ОСОБА_2 додаткового строку, оскільки остання, знаючи про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини, з 2011 року свідомо не зверталася до нотаріальної контори із

_________________________________________________________

Справа № 755/5860/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10289/2015

Головуючий у суді першої інстанції - Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції - Вербова І.М.

заявою про прийняття спадщини. Тобто в діях позивача відсутня поважність пропуску такого строку. Натомість, ОСОБА_6 у встановлений законом строк було прийнято спірну спадщину.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10 подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_11, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, надіслав клопотання про витребування спадкової справи та одночасно відкладення розгляду справи, однак не повідомив поважні причини своєї неявки, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Інші особи, що беруть участь у справі та їх представники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутність сторін, що не з'явилися на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_7 Відповідно до свідоцтва про смерть від 12 серпня 2011 року ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

27 вересня 2011 року батьки померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

29 вересня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини на користь своєї доньки - сестри померлої ОСОБА_2 (а. с. 6-7).

Листом вих. № 7069/02-14 від 20 листопада 2014 року державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Гладкова О.П. повідомила ОСОБА_2 про неможливість прийняти заяву про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропущено шестимісячний строк (а. с. 8).

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_2 пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме у зв'язку з тим, що їй не було відомо, що її батьки відмовилися від прийняття спадщини на її користь.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Спадкування за законом здійснюється почергово.

Апелянт ОСОБА_6 є донькою померлої ОСОБА_7 (а. с. 41), треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - батьками померлої ОСОБА_7, тому вони у першу чергу мають право на спадкування за законом.

Сестра померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_2 належить до другої черги спадкоємців за законом.

Згідно із ч. ч. 1-5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, Десятою КДНК заведена спадкова справа № 956/2011.

З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Десятої КДНК ще 23 лютого 2012 року, проте листом від 24 лютого 2012 року № 855/02-14 їй було відмовлено в зв'язку з пропуском строку (а. с. 44-45).

2 лютого 2012 року до Десятої КДНК із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_6 (а. с. 42).

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 з поважних причин пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори, оскільки вона неодноразово зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і їй було відмовлено з підстав пропуску строків, а також наявність спорів у суді щодо спадщини.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа ГУЮ у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено (а. с. 49-53).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, КП Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», третя особа ГУЮ у м. Києві, про визнання відмови від спадщини недійсною, визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності, відмовлено (а. с. 54-67).

Наведене свідчить про те, що у ОСОБА_2 не існувало жодних об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали їй звернутися з заявою про прийняття спадщини, а судом першої інстанції не з'ясовано всіх спадкоємців померлої ОСОБА_7, в тому числі, що прийняли спадщину, та не залучено їх у якості відповідачів до участі у справі.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є безпідставними.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

І.М. Рейнарт