Справа № 415/6128/15-ц
Провадження № 2/415/3686/15
12.11.15 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
при секретарі Іпатка Я.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Представник в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.07.2012 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2уклали кредитний договір № 28.1/648-КМК-12, за яким Банком було надано Позичальнику кредит у розмірі 194 000, 00 гривень, а позичальник зобов'язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути кредит не пізніше 30 червня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитними коштами розмірі 22,0% річних.
Відповідно до п.2.6.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються в останній робочий день місяця та у день повного погашення заборгованості за кредитом, але не пізніше дати, вказаної в н. 4.3 цього Договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку, який відкрито Банком для обліку заборгованості Позичальника, та процентної ставки що встановлена цим Договором.
Згідно п. 4.4 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом, наданим згідно з цим Договором, на умовах відповідно до графіку, у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення заборгованості за цим кредитом, вказаний у п. 4.3 цього Договору.
У разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом та/або процентами за користування цим кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитом або процентами за кожен день прострочення(п.7.1. Кредитного договору)
В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) був укладений договір поруки №28.1/648-ПМК1-12 від 03.07.2012 року(надалі за текстом - Договір поруки).
Відповідно до п. 1.1 Договору поруки визначено, що Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком за виконання зобов'язань Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строк, що і Боржник за кредитним договором №28Л/648-КМК_12 від 03 липня 2012 р., укладеним між Банком та Боржником.
27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (в розумні вказаного договору - Продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (в розумінні вказаного договору - Покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений Шевченко Д.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.09.2013 року за зареєстрованим №2466 (надалі Договір купівлі - продажу прав вимоги).
Відповідно до п.2.1 Договору купівлі - продажу прав вимоги, у відповідності до умов цього Договору Продавець продає (відступає) Права вимоги та передає їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх, сплатити Загальну Купівельну ціну (копії Договору купівлі-продажу прав вимоги, Витягу з додатку 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги, Витягу з додатку до акту приймання передачі до Договору купівлі-продажу прав вимоги, витягу з додатку до акту приймання передачі до Договору купівлі-продажу прав вимог додаються).
До складу цих вимог було включене і право вимоги виконання зобов'язань за Кредитним договором № 28.1/648-КМК-12 від 03.07.2012 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, а також по всім договорам забезпечення.
Представник позивача Шекіна А.С. надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.
Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, суд вважає підвідомчою суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2012 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 28.1/648-КМК-12, за яким Банком було надано Позичальнику кредит у розмірі 194 000, 00 гривень, а позичальник зобов'язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути кредит не пізніше 30 червня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитними коштами розмірі 22,0% річних.
В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) був укладений договір поруки №28.1/648-ПМКК1-12 від 03.07.2012 року(надалі за текстом - Договір поруки).
27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (в розумні вказаного договору - Продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (в розумінні вказаного договору - Покупець) був укладений договір купівлі і-продажу прав вимоги, посвідчений Шевченко Д.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.09.2013 року за зареєстрованим №2466 (надалі Договір купівлі продажу прав вимоги).
На день подання позовної заяви, Відповідачі не виконують належним чином взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та іншої заборгованості, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 14.08.2015 року становить 165 085,03 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч вісімдесят п'ять гривень 03 копійки), з яких: сума заборгованості за кредитом 123 813,10 грн., в т.ч. прострочені 49 446,31 грн., сума заборгованості за відсотками 37 391,93 грн., в т.ч. прострочені 36 347,15 грн., сума штрафу 3 880,00 грн.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Тому судовий збір у розмірі 2476,28 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 513, 514, 516-518, 526, 527, 530, 533, 541, 543, 553, 554, 610, 625, 626, 629, 1054 ЦК України,суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА