Номер провадження: 22-ц/785/6822/15
Головуючий у першій інстанції Тимошенко І. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживача та застосування наслідків нікчемного правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова Компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживача та застосування наслідків нікчемного правочину.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.05.2014р. він уклав з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» договір фінансового лізингу №009792 з метою придбання транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 2115 вартістю 65 000 грн.

Пунктами 1.7,1.8 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмету лізингу) та комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмету лізингу).

На виконання умов договору ним були здійсненні такі платежі на користь відповідача: 07.05.2014р. оплатив комісію за організацію та оформлення договору в сумі 6 500 грн.; 27.05.2014р. оплатив авансовий платіж на суму 32 500 грн.

02.06.2014р. між ними було укладено додаткову угоду до зазначеного договору та змінено предмет лізингу на автомобіль марки Geely CK Norma вартістю 79 900 грн., у зв'язку з чим він 04.06.2014р. доплатив авансовий платіж на користь відповідача у сумі 7 450 грн. Однак до цього часу відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на виконання своїх обов'язків за договором, а саме: не передав йому предмет лізингу у користування.

Вважає, що при укладанні договору фінансового лізингу порушено передбачений ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; цей договір укладено на несправедливих умовах, перелік яких визначений у ст. 18 цього ж закону. Так, у договорі включені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача, стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом; звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг», положеннями ЦК України, повністю виключена відповідальність відповідача за невиконання або неналежного виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості; одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що у порушення вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 767, 768 ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг» у п.1 договору встановлено, що лізингодавець не відповідає перед ним за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектації, справності предмету лізингу, усунення дефектів протягом гарантійного строку. Договором не встановлена та повністю виключена відповідальність відповідача за передачу предмету лізингу неналежної якості. Пунктами 8.7, 8.10 договору йому заборонено вимагати відшкодування або зменшення суму платежів у будь-яких випадках, коли предмет лізингу не може використовуватись за призначенням.

У п.п. 4.5, 1.9 договору у випадках наявності дефектів, які роблять неможливим експлуатацію предмета лізингу, лізингоодержувачу надано право тільки на зміну речі шляхом укладання додаткової угоди та проведення додаткових розрахунків без зазначення права споживача на розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що будь-які поліпшення речі дозволяються на підставі попереднього письмового погодження з лізингодавцем, а лізингодавець у таких випадках не зобов'язаний виплачувати жодних компенсацій лізингоодержувачу, лізингоодержувач не має права відшкодувати ці витрати і за рахунок лізингових платежів.

У договорі не оговорені умови, які б надавали право ініціативи позивача ставити питання про відшкодування шкоди. Не передбачено у договорі право лізингоодерджувача відмовитись від договору в односторонньому порядку у разі прострочення передачі предмету лізингу більш 30 днів та вимагати у зв'язку з цим відшкодування збитків та повернення платежів, що були сплачені до такої вимоги.

Умовами договору передбачена сплата лізингоодержувачем комісійної винагороди за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладанням договору, яка складає 10% від вартості предмета договору, яка не передбачена законом і не входить в перелік послуг, які підлягають оплаті відповідно до ЗУ «Про фінансовий лізинг».

Пунктами 1.6, 8.15 договору встановлені умови, відповідно до яких, у разі зміни вартості предмету лізингу з моменту укладання договору до повної оплати платежів, лізінгоодержувач зобов'язаний доплатити різницю з перерахованими лізинговими платежами, про що складається додаткова угода, тобто договором не передбачено право лізингоодержувача розірвати договір у разі збільшення ціни, що була погоджена на момент укладання договору.

Пунктами 8.15, 10.5, 10.11 договору надана можливість лізингодавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови укласти чи виконати договір в той час як лізингоодержувач взагалі позбавлений можливості отримати будь - яку компенсацію у зв'язку з невиконанням обов'язків лізингодавцем.

Такий договір відповідно до положень ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України та ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є нікчемним, оскільки він містить несправедливі умови, й тому у відповідності до ст. 216 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути йому все одержане ним на виконання цього правочину, а саме: повернути йому, позивачу, сплачені ним за договором грошові кошти у сумі 46 450 грн.

Відповідач у письмових запреченнях на позов зазначав, що у лізингодавця не виникло обов'язку передачі предмету лізингу позивачу в обумовлений пунктом 1.7 Договору строк в зв'язку з не сплатою позивачем комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 3% від вартості предмету лізингу. Посилання ж позивача на несправедливі умови договору безпідставні, оскільки у п.14.12 договору передбачено, що взаємовідносини сторін, що не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України, тобто якщо в договорі не оговорені будь-які умови, сторони при вирішенні спірних питань керуватимуться нормами чинного законодавства. Пунктом 14.1 договору передбачено, що будь-які спори або розбіжності, що виникають у процесі виконання умов договору, які сторони не можуть розв'язати шляхом переговорів, будуть вирішуватися в судовому порядку відповідно до діючого законодавства України. Позивач, підписавши договір, визнав всі його умови, вимоги та вчинив зі свого боку конклюдентні дії шляхом сплати платежів. Можливість розірвання договору передбачена п. 10.12., а твердження позивача про те, що умови договору є несправедливими в розумінні п.13 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки обмежують права споживача на визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладання договору, спростовується положеннями ч.1 ст. 308 ЦК України, відповідно до якої за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В зв'язку з тим, що строк з моменту підписання сторонами договору і строк 120 робочих днів з моменту сплати лізингоотримавачем всіх платежів суттєво можуть різнитись, природньо, що відпускна ціна предмету лізингу від продавця може змінитися. В разі виникнення ситуації щодо подорожчення предмету лізингу під час дії договору, лізингодавець пропонує лізингоодержувачу альтернативні виходи щодо цього питання: доплатити за предмет лізингу ( п.1.6 договору), змінити його на інший (п.5.5. договору), відмовитися від його прийняття та розірвати договір (п. 4.5, 10.11, 10.12 договору). Тому посилання позивача на несправедливі умови договору є необгрунтованим та не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.06.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на не з'ясування судом у достатньому обсязі обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, вважаючи рішення законним та обгрунтованим, просить відхилити скаргу, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Пленум Верховного Суду України у п. 7. Постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, роз'яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

У ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами, який не є вичерпним, а також зазначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

В пунктах 5, 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначено, що якщо положення договору визнано, включаючи ціну товару, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні або 2) договір може бути визнано недійсним в цілому.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2014р.у між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу № 009792, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2115 вартістю 65 000 грн. у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу в строк та на умовах, передбачених договором. Пунктами 1.7, 1.8 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмету лізингу), комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж впродовж 12 місяців з моменту підписання договору, платежами визначеними лізингодавцем залежно від вартості предмету лізингу в додатку № 1 до договору, який є його невідємною частиною. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію (а/с.7-20).

На виконання умов договору позивач здійснив наступні платежі: 07.05.2014р. 6500 грн. на оплату комісії за організацію оформлення договору, 27.05.2014р. 32500 грн. на оплату авансового платежу, а/с.22-23.

02.06.2014р. між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» і ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору фінансового лізингу, відповідно до якої змінено предмет лізингу на автомобіль марки Geely CK Norma вартістю 79 900 грн. За додатковою угодою авансовий лізинговий платіж становить 39 950 грн., комісія за передачу предмету лізингу 2397 грн. Інші умови договору залишені без змін, а/с. 21.

04.06.2014р. позивач доплатив авансовий платіж на користь ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» у сумі 7 450 грн., а/с.24.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував той факт, що позивачем дійсно не оплачена комісія за передачу предмета лізингу в розмірі 3% від вартості предмету лізингу).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізінг» істотними умовами договору лізінгу є: предмет лізінгу, строк, на який лізінгоодержувачу надається право користування предметом лізінгу (строк лізінгу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Суд першої інстанції правильно визнав, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу № 009792 від 07.05.2014р. відповідає вимогам закону. Волевиявлення позивача на укладання цього договору було вільним, при його підписанні позивач був ознайомлений зі змістом договору, проти підписання договору з відповідними умовами та порядком його виконання, які містяться в ньому, не заперечував, підписав договір та погодився на дотримання його умов. У подальшому позивачем було частково виконано своїх зобов"язань за договором шляхом оплати комісії за організацію оформлення договору та авансового платежу. Про погодження позивача з умовами договору свідчить і укладена між сторонами додаткова угода від 02.06.2015р. та доплата позивачем авансового платежу відповідно до додаткової угоди.

З наведеного вбачається, що відповідач погодився з умовами договору, свідомо його уклав, умови договору не оспорював, з вимогами про розірвання договору до відповідача не звертався, претензій, в тому числі щодо несправедливості умов чи положень договору не пред"являв.

Суд першої інстанції також вірно визнав безпідставним посилання позивача на те, що в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 767, 768 ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг» договір фінансового лізингу від 07.05. 2014р., укладений між стронами, містить умови , які є несправедливими , а саме: - виключена відповідальність лізингодавця за невиконання будь якого зобов'язання щодо якості, комплектації, справності предмету лізінгу (п.1.4 договору); - не передбачений обов'язок лізингодавця надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, який би відповідав його призначенню; - не встановлена та повністю виключена відповідальність лізингодавця за передачу предмету лізингу неналежної якості; - заборонено лізингоодержувачу вимагати відшкодування або зменшення суми платежів у будь яких випадках, якщо предмет лізингу не може використовуватись за призначенням (п.8.7, 8.10 договору) ; - не передбачено право споживача на розірвання договору та відшкодування збитків у випадках наявності дефектів, які роблять неможливим експлуатацію предмета лізингу (п.4.5, 1.9 договору); - можливість будь якого поліпшення речі лише на підставі попереднього письмового погодження з лізингодавцем та неможливість отримання жодних компенсацій лізингоодержувачем або відшкодування цих витрат за рахунок лізингових платежів. Таке твердження позивача не є правовою підставою для визнання договору нікчемним, виходячи з принципу свободи договірних зобов'язань. Укладаючи договір, позивач погодився на зазначені в ньому умови, проти їх включення до договору не заперчував, про включення до договору інших умов не заявляв. Саме тому договір у наявній редакції між сторонами був укладений та підписаний сторонами відповідно до вимог ст. 627, 628 ЦК України.

Крім того, п. 14.12 договору передбачено, що взаємовідносини сторін, що не врегульовані договором, регламентуються чинним законодавством України. Тому відсутність у договорі умов щодо якості предмету лізингу, не є підстаою для визнання правочину нікчемним, оскільки всі спірні питання, пов'язані з якістю предмету лізингу підлягають вирішенню відповідно до норм ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг» та інших законодавчих актів, якими врегульовані ці питання.

Необгрунтованими також є і твердження позивача про те, що несправедливими є такі умови договору: - не передбачено право лізингоодержувача у випадку невиконання умов договору відповідачем розірвати договір з власної ініціативи та ставити питання про відшкодування шкоди; - не передбачено право лізингоодержувача відмовитись від договору в односторонньому порядку у разі прострочення передачі предмету лізингу більш 30 днів та вимагати у звязку з цим відшкодування збитків та повернення платежів, що були сплачені до такої вимоги; - у разі зміни вартості предмету лізингу з моменту його укладання до повнї оплати платежів , лізингоодержувач зобовязаний доплатити різницю з перерахованими лізинговими платежами , про що складається додаткова угода (п.1.6, 8.15 договору), тобто не передбачено право лізингоодержувача розірвати договір у разі збільшення ціни, що була погоджена на момент укладення договору; - надання можливості лізингодавцю не повертати кошти на оплату , здійснену споживачем у разі відмови укласти чи виконати договір ( п.8.15, 10.5, 10.11 договру), в той час як лізингоодержувач позбавлений можливості отримання будь якої компенсації у звязку з невиконанням обовязків лізингодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право відмовитись від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмету лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Пунктом 3 ч.1 ст. 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитись від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Тобто законодавством про фінансовий лізинг визначено порядок, умови та наслідки розірвання договорів фінансового лізингу лізингоодержувачами в односторонньому порядку; також законодавством передбачена можливість відмовитись від правочину в разі неналежного виконання лізингодавцем умов договору, а саме у разі затримки передачі товару в користування, в інших випадках сторони мають обов'язково керуватися умовами договору.

Відповідно до п. 10.11 договору фінансового лізингу від 07.05.2014р., укладеного між сторонами, у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 30 % від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається.

Таким чином, вищезазначені умови договору, на які посилався позивач, не можна визнати несправедливими, оскільки питання розірвання договору з ініціативи лізінгоодержувача, його відмови від договору та повернення йому сплачених грошових коштів, передбачені та врегульовані ЗУ «Про фінансовий лізинг», а зміст оспорюваного договору не суперечить цим законодавчим нормам.

Посилання позивача на те, що умовами договору передбачена сплата лізингоодержувачем комісійної винагороди за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, яка складає 10% від вартості предмета договору, що не передбачено законом і не входить в перелік послуг, які підлягають оплаті відповідно до ЗУ «Про фінансовий лізинг» - також є безпідставним.

Статею 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у ст. 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг».

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

За змістом ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Розділом 8 договору, укладеного між сторонами, визначені складові лізингових платежів, в тому числі комісійної винагороди за організаційні заходи, чітко передбачено, в яких випадках встановлені суми можуть бути змінені, а саме з підстав, які не залежать від лізингодавця та чітко передбачено, що у разі такої зміни між сторонами має бути підписана обов'язкова додаткова угода до договору, а також акт коригування вартості предмета лізингу.

Таким чином, умова договору про сплату комісійної винагороди за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, не суперечить вимогам законодавства, не містить ознак несправедливості та не є підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, суд першої інстанції правильно визнав, що підстав для задоволення позову немає, оскільки зазначені позивачем умови Договору, які він вважає несправедливими, не мають таких ознак. Між сторонами укладено договір з дотриманням всіх передбачених законодавством вимог, підстав для визнання цього договору нікчемним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік