УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Маляренка А.В., Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 27 095 грн 59 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 01 листопада 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, за яким банк надав, а відповідач отримав 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язався сплатити 22,80 % річних за користування коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого станом на 31 травня 2013 року утворився борг у розмірі 27 095 грн 59 коп., позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року, позов задоволено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу тим, що суди не перевірили дотримання позивачем строку позовної давності для звернення до суду, порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кредитні кошти, однак він взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Проте з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції погодитися не можна на таких підставах.

Судом установлено, що 01 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а відповідач отримав 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язався сплатити 1,9 % на місяць за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого станом на 31 травня 2013 року утворився борг у розмірі 27 095 грн 59 коп., який складається з: 9 029 грн 92 коп. - заборгованість за кредитом, 9 564 грн 96 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 6 972 грн 35 коп. - комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина), 1 278 грн 36 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, постановив передчасну ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Не перевірив умов і порядку надання і повернення кредиту, доводів відповідача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку, яка діє в межах визначеного строку, не встановив строк дії кредитного договору та платіжної картки, не з'ясував, чи продовжувався цей строк та чи видавалась відповідачу нова банківська картка, чи відбулась пролонгація дії договору з урахуванням позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-103цс14.

Не перевірив умов договору щодо повернення коштів та нарахування і сплати відсотків за користування ними, правильність розрахунку боргу за кредитом та відсотками, період, за який вони нараховані, висновків суду першої інстанції щодо цих обставин та не надав їм жодної оцінки.

При цьому, встановивши, що договором передбачено погашення кредиту та відсотків за користування ним щомісячно у встановлені строки, не перевірив доводів відповідача щодо можливості застосування строків позовної давності та наявності для цього відповідних підстав, визначених законом, не перевірив дотримання цих строків за кожним платежем окремо з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, а пославшись на те, що строк дії картки був пролонгований до жовтня 2013 року, а відтак строк позовної давності позивачем не пропущено, постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу ОСОБА_6 потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева А.В. Маляренко В.О. Савченко