УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Корчевного Г.В.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України МазураГеннадія Івановича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року скаржник звернулася до суду із скаргою на дії головного державного виконавця ВПВР ДВС України Мазура Г.І.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 08.11.2013 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №40595367, відповідно до якого підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 1022-Ф від 26.10.2007 та заборгованість за кредитним договором № 1007-Ф. Вказувала, що нею отримано повідомлення про відступлення права вимоги від ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Вважала, що на момент ухвалення рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист та на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ПАТ «Сведбанк» не існувало, у зв'язку з чим як у судовому рішенні так і виконавчому листі невірно зазначено стягувача, а відтак, виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та не мав бути прийнятий до виконання державним виконавцем.

Враховуючи наведене, просила постанову про відкриття виконавчого провадження №40595367 від 08.11.2013 скасувати.

Справа № 4-с-228/13
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/119582015
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2013 по ВП № 40595367, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України МазуромГ.І. неправомірною. Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Мазура Г.І. скасувати зазначену постанову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що на момент відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не було відомо про факт відступлення право вимоги за договором кредиту на користь ПАТ «Дельта Банк».

Вказував, що боржник після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження мав можливість звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, але таким правом не скористався.

Вважав, що державним виконавцем виконанні всі вимоги щодо визначення стягувача у справі, жодних відомостей про відступлення право вимоги до ДВС не надходило.

Враховуючи наведене, апелянт просив ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник заявника проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.11.2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України МазуромГ.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №40595367, відповідно до якої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1022-Ф від 26.10.2007 та заборгованість за кредитним договором № 1007-Ф. (а.с.5).

05.07.2013 ПАТ «Омега Банк» направив ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги від ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.7-11).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник ПАТ «Дельта Банк» наголосив, що банк є правонаступником ПАТ «Омега Банк», а відтак до нього перейшли всі права, відповідно до чинного законодавства. Однак, будь-яких доказів на підтвердження зазначеного, банк суду не надав.

Посилання апелянта на те, що дана обставина встановлена в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 17.01.2014 та, в силу вимог ст. 61 ЦПК України не повинна доказуватися при розгляді інших справ, колегією суддів відхиляється з огляду на те, що у вказаній ухвалі міститься лише посилання на наявність листів ПАТ «Омега Банк» до ОСОБА_1 з повідомленням про відступлення права вимоги від ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, викладені доводи апелянта не можуть бути підставою для звільнення його від подання належних доказів на підтвердження правонаступництва, а відтак застосування положень ст. 61 ЦПК України, у даному випадку, є необґрунтованим.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянт за відсутності доказів на підтвердження його правонаступництва, позбавлений права звернення до суду із апеляційної скаргою у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Мазура Г.І., заінтересована особа: ПАТ «Омега Банк».

Також, слід зазначити, що твердження представника заявника щодо невідповідності дати постановлення оскаржуваної ухвали та дати постановлення ухвали, про скасування якої просив апелянт, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, представник банку оскаржує саме ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17.01.2014. Крім того, апелянт в судовому засіданні пояснив, що інша дата була зазначена помилково.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: Г.В. Корчевний

С.В.Слободянюк