Справа № 370/1228/15-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М.Ю.
Провадження № 22-ц/780/5752/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 30 04.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Лівінського С.В.,

при секретарі: Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 22 липня 2010 року близько 19 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, водій ОСОБА_2, не переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух на автомобілі марки «ВАЗ-2106» , д.р.н. НОМЕР_1 з місця стоянки в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області , а саме виїхав з правого узбіччя автодороги по вулиці Леніна в с. Рожів на вказану автодорогу, напроти господарства №49, не надавши перевагу у русі автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 під його керуванням, який рухався по вулиці Леніна в с. Рожів в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів.

Внаслідок ДТП пасажир його автомобілю отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Органами досудового розслідування по даному факту 01.08.2010 року було порушено кримінальне провадження №0000261 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 16.09.2014 року відповідача ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрите. Вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою йому було завдано матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2, яка згідно висновку №130/10 від 30.11.2010 року експертного авто-товарознавчого дослідження становить 56742,88 грн. та вартості проведеного авто-товарознавчого дослідження у сумі 1200 гривень.

Просив суд на підставі вимог ст.ст.1166, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України стягнути з відповідача на його користь вказані кошти, а також за послуги адвоката - 300 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов ОСОБА_3 не заперечив, подав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності .

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на відшкодування шкоди завданої злочином 5942 ( п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сорок дві) гривні 88 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 579,43 гривень.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з Ухвали Макарівського районного суду Київської області 22 липня 2010 року близько 19 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, водій ОСОБА_2, не переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух на автомобілі марки «ВАЗ-2106» , д.р.н. НОМЕР_1 з місця стоянки в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, а саме виїхав з правого узбіччя автодороги по вулиці Леніна в с. Рожів на вказану автодорогу, напроти господарства № 49, не надавши перевагу у русі автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_3, який рухався по вулиці Леніна в с. Рожів в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП пасажира автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю і на підставі статті 49 КК України його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України. Вказана Ухвала Макарівського районного суду набрала законної сили 24.09.2014 року. ( а.с. 8)

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За вимогами статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно та об'єктивно встановлено обставини справи, визначено предмет спору та правовідносини сторін та застосував законодавство, яке їх вирішує.

Колегія суддів, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін та відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги приймає до уваги наступну судову практику при розгляду даної категорії справ, а саме:

Згідно п.4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Крім того, п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 чітко вказує, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку із цим, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року) чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з Ухвали Макарівського районного суду Київської області 22 липня 2010 року близько 19 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, водій ОСОБА_2, не переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух на автомобілі марки «ВАЗ-2106» , д.р.н. НОМЕР_1 з місця стоянки в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області , а саме виїхав з правого узбіччя автодороги по вулиці Леніна в с. Рожів на вказану автодорогу, напроти господарства №49, не надавши перевагу у русі автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_3, який рухався по вулиці Леніна в с. Рожів в напрямку с. Ситняки Макарівського району Київської області, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП пасажира автомобілю марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю і на підставі статті 49 КК України його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України. Вказана Ухвала Макарівського районного суду набрала законної сили 24.09.2014 року. (а.с. 8)

Намагаючись спростувати висновки суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що з моменту скоєння відповідачем ДТП, пройшло більше трьох років, таким чином, сплинув строк позовної давнини на звернення до суду позивача з вказаним позовом.

Натомість, колегія суддів не може погодись з такою позицією апелянта, виходячи з наступного.

Так, колегія суд вважає, що саме ухвала Макарівського районного суду від 16.09.2014 року є підставою , яка звільняє позивача від доказування. Відповідач визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а у судовому засіданні позов не заперечив.

Про особу, яка є винною у заподіянні шкоди позивач ОСОБА_3 офіційно дізнався з часу набрання Ухвалою Макарівського районного суду законної сили, якою ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав (ст. 49 КК України), а тому перебіг строку позовної давності почався з часу набрання ухвалою Макарівського районного суду законної сили, тобто з 24.09.2014 року.

Сам по собі факт, що позивач знав про нанесення йому матеріальної шкоди відповідачем під скоєння ДТП, не вказав на належної винної особи, яка має (на підставі вимог чинного законодавства), відшкодовувати матеріальну шкоду й тільки після визнання відповідача винним у скоєнні злочину ( тобто 24.09.2014 року) у позивача з'явились правові підстави для звернення з позовом про відшкодування шкоди саме з відповідача.

Таким чином, строк позовної давнини не сплив та висновки суду щодо його не застосування є вірними та обґрунтованими.

Висновком №130/10 від 30.11.2010 року експертного авто товарознавчого дослідження визначено розмір матеріального збиту, завданого власнику автомобіля марки «Hundai Elanta» , д.р.н. НОМЕР_2 , який становить 56 742,88 гривень, а також відповідно до товарного чеку №130/10 позивачем оплачено проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1200 гривень, які мають бути відшкодовані відповідачем на користь позивача.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може завернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За вимогами статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Нових обставин або доказів, передбачених вимогами ст. 303 ЦПК України, при розгляді апеляційної скарги, апелянт не надав, а колегія суддів їх не встановила.

Апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України, для його скасування не встановлено.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: