Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки припиненим

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про визнання договору іпотеки припиненим.

Зазначала, що 20 травня 2008 року між нею та банком на забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № 200508/1 від 20 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року відмовлено у задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за указаним кредитним договором у зв'язку із встановленим фактом невиконання кредитором обов'язку щодо видачі кредитних коштів, ОСОБА_3 просила визнати припиненим укладений із нею 20 травня 2008 року договір іпотеки у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано припиненою іпотеку за договором від 20 травня 2008 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про визнання припиненим договору іпотеки, апеляційний суд виходив із того, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року відмовлено у задоволенні банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200508/1 від 20 травня 2008 року, який забезпечено укладеним із позивачем договором іпотеки, у зв'язку із недоведеністю факту отримання позичальником кредитних коштів, тобто встановлені обставини, передбачені ч. 3 ст. 60 ЦПК України. На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку про припинення основного зобов'язання та обґрунтованості вимог позивача про припинення правочину щодо його забезпечення.

Такі висновки не узгоджуються із вимогами норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Дійсним може вважатися лише зобов'язання, що реально існує і засноване на передбачених законом підставах.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Підстави припинення зобов'язання врегульовані Главою 50 ЦК України, серед яких: проведенння належним чином виконання зобов'язання; зарахування зустрічних вимог; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється іпотека, якою забезпечено дійсне кредитне зобов'язання, що виникло на підставі договору, який укладено відповідно до закону щодо його форми та змісту та за яким відбулася фактична передача грошових коштів від банку до позичальника, й припинилося за однією з підстав, передбачених ст. ст. 598-609 ЦК України або договором, але не пов'язаних із недійсністю кредитного договору, його нікчемністю чи неукладеністю.

Недійсність кредитного договору має наслідком недійсність договору іпотеки, що його забезпечує (ст. 548 ЦК України). У такому разі іпотека не може бути припинена за п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки недійсний кредитний договір не створює юридичних наслідків, передбачених ним, тобто кредитне зобов'язання не припиняється, а є таким, що не виникло.

Апеляційний суд дійшов висновку про припинення іпотеки у зв'язку із припиненням основного зобов'язання, не з'ясувавши при цьому обставини дійсності кредитного договору, забезпеченого нею.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 березня 2013 року, яким вирішувалося питання про стягнення заборгованості із основного боржника за кредитним договором, у позові відмовлено у зв'язку із недостатністю та неналежністю наданих банком у процесі доказування документів на підтвердження обставин отримання позичальником кредитних коштів, тобто за недоведеністю вимог, а не їх необґрунтованістю у зв'язку із припиненням кредитного зобов'язання або визнанням кредитного договору недійсним чи зверненням до суду поза межами строків позовної давності.

Преюдиційних фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України позбавляють банк права вимагати виконання зобов'язань за кредитом, та, як наслідок, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, указаним рішенням суду не встановлено, а тому висновки апеляційного суду про задоволення позову про припинення іпотеки є передчасними.

За таких обставин, ухвалене рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню за ст. 338 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко