Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання неправомірними дій банку.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, посилаючись на те, що у відповідності до Договору про іпотечний кредит №160/8-07 від 27.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 надано кредит в сумі 50000 дол.США, що становить 252500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом на строк 10 років.

В якості гарантії повернення кредиту було надано ОСОБА_2 (Іпотекодавцем) банку в іпотеку власне майно - земельну ділянку та ОНБ-квартиру в м.Ужгород по вул.Руська, 2/2, згідно Іпотечного Договору №345/23-2007.

Взяті на себе зобов'язання по Договору вона виконувала сумлінно та в повному обсязі до моменту настання непередбачуваних нею обставин. Такими обставинами були важкий фінансовий стан пов'язаний із економічною кризовою ситуацією, а також відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Першочергова обставина є світова фінансова криза, яку розцінює як обставину непереборної сили, що істотно зменшила її платеспроможність і негативно позначилась на її фінансовому становищі, а тому проти своєї волі, не змогла виконувати обов'язки за Договором у повному обсязі. Як наслідок цих обставин свої зобов'язання виконувала неналежно, допускала прострочення по внесенню щомісячних платежів та сплаті відсотків, а потім і взагалі, отримання декретних доходів в розмірі 130 грн., унеможливило сплату кредитних зобов'язань. Відповідно до норм цивільного законодавства, особа яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Таким чином, погашення позичених коштів відбулося несвоєчасно, а тому з метою уникнення судового спору та в результаті врегулювання розбіжностей між нею та ТОВ «Кредитні ініціативи», останнім ухвалено рішення про списання частини позичених коштів та штрафних санкцій за умови сплати відступної суми.

Після сплати відступної суми, відповідач листом б/н від 24.12.2013 року направив повідомлення про анулювання борту, в якому поставив її до відома про те, що прощений борг в сумі 317095,33 грн. є її доходом, отриманим як додаткове благо.

Також, у листі повідомлено, що відповідно до абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України вона повинна відобразити вказану суму в річній декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб.

Однак, в Договорі про іпотечний кредит викладено права Банку на виконання умов договору, і серед них немає права Банку визначати дохід позичальника в будь-якому розмірі. Такі ж права відсутні і у відповідача. Наслідком цього є порушення банком і відповідачем умов Договору (та угод), оскільки цивільні права та обов'язки виникають з правочинів відповідно до норм ст.11 ЦК України.

Таким чином, між нею та відповідачем не існувало та не існує інших правовідносин, ніж ті, що виникли внаслідок виконання умов Договору про іпотечний кредит.

Відповідач неправомірно встановив, що анульована ним сума кредиту є доходом у формі податкового блага, та підпадає під оподаткування на підставі ч.д) п.164.2.17 ст.164 ПК України.

При наданні повідомлення листом б/н від 24.12.2013 року відповідач діяв в якості податкового агента, оскільки подав до місцевої ДПІ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку.

Стаття 51.1 ПК України встановлює обов'язок виключно податкового агента подавати у строк, встановлений Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, а також сум нарахованого (утриманого) з нього податку органу ДПІ за місцем реєстрації.

Проте, за визначенням п.14.1.180 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа чи її відокремлений підрозділ, що зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам.

Відповідно до ч.18.1 ст.18 ПК України, податковим агентом вважається особа, на яку за цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Таким чином, ПК України надав виключне право лише податковому агенту нараховувати, сплачувати, утримувати податок з доходу фізичної особи.

У спірних правовідносинах відповідач не нараховував, не сплачував та не утримував податок з анульованого ним боргу, він лише встановив суму анульованого боргу, яка на думку відповідача є доходом у вигляді додаткового блага позичальника за Договором про іпотечний кредит.

Отже, відповідач не являється податковим агентом по відношенню до її доходів чи податків.

Оскільки податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь боржника, може подавати виключно податковий агент, і при цьому він повинен надавати (виплачувати) платнику додаткові блага, які включає в цей розрахунок, а також повинен сплачувати податок з таких додаткових благ відповідно до п.14.1.180 ст.14 та п.18.1 ст.18 ПК України, відповідач не надав позивачу у ІУ кварталі 2013 року доходу, що визначається як додаткове благо. Кошти, анульовані відповідачем підпадають під оподаткування податком на прибуток, зокрема, його витратної частини, або ж як упущена вигода.

Пункт 14.1.47 ст.14 ПК України визначає додаткові блага як кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІУ цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

У відповідності до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2, 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно абз."д" пп.164.2.17, п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного ) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного ) боргу та включає суму анульованого (прощеного ) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи вищевказані норми, можна дійти до висновку, що обов'язок, щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : а) отримання платником, податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку, повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно пп.14.1.47, п.14.1 ст.14 ПК України додаткові благакошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року №46/18784, у графі 3 «Суми виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Відповідно до вище зазначених положень, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за рішенням відповідача, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню. А відтак, її дії щодо не включення до річної податкової декларації за 2013 рік суми прощеної заборгованості в розмірі 317095,33 грн. по нарахованих відсотках за користування кредитом, можна і оцінити як такі, що відповідають даним нормам ПК України, оскільки анульовані банком відсотки за кредит, не є доходом позивача.

Частина 4.1.4 ст.4 ПК України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно до п.14.1.56 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Також, отримання кредитів не є її видом діяльності.

Кредит, який було нею отримано надано виключно для споживчих цілей - ремонту заставленої квартири.

Відповідач анулював значну суму відсотків та пені, а отже ні відсотки, ні пеня не є доходом позивача за Договором про іпотечний кредит, оскільки це плата за користування коштами, яку позичальник здійснює зі своїх власних доходів від іншої діяльності.

Таким чином, суми відсотків і пені, що були анульовані відповідачем при списанні боргу - це прямі її видатки, а не дохід у формі додаткового блага.

Посилаючись на вказане просить визнати протиправним визнання доходу у вигляді додаткового блага, отриманого ОСОБА_1 у четвертому кварталі 2013 року внаслідок прощення заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» .

У судове засідання позивачка не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимони просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 27.12.2007 року ОСОБА_1 уклала з ЗАТ «АКПІБ» кредитний договір, за яким отримала довгострокову позику на визначених договором умовах.

В листі від 24.12.2013 року №б/н, направленого на адресу ОСОБА_1, ТОВ «Кредитні ініціативи» з метою виконання вимог пп.»д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України повідомляє ОСОБА_1 про анулювання кредитної заборгованості, та про те, що анульована сума є доходом ОСОБА_1, який вона отримала в якості додаткового блага, і з якої повинен самостійно сплатити податок.

Як вбачається з матеріалів справи, зміст спору полягає у запереченні позивача з приводу того, що банк неправомірно встановив, що анульована банком сума кредиту є доходом у формі додаткового блага, та підпадає під оподаткування на підставі ч: д) п.164.2.17 ст.164 ПК України. При наданні повідомлення від 24.12.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» діяв в якості податкового агента, оскільки, як повідомив представник банку у своєму запереченні, банк подав до місцевої ДПІ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку за формою 1 ДФ у відповідності з Наказом ДПА України №1020 від 24.12.2010 року.

Згідно ст.51.1. ПК України встановлено обов'язок виключно податкового агента подавати у строк, встановлений Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, а також сум нарахованого (утриманого) з нього податку органу ДПІ за місцем реєстрації. Проте, за визначенням п.14.1.180 податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа чи її відокремлений підрозділ, що зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, перелбачений розділом ІУ цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам.

Крім того, відповідно до ч.18.l. ПК України, податковим агентом вважається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Таким чином, ПК України надав виключне право лише податковому агенту нараховувати, сплачувати, утримувати податок з доходу фізичної особи. У спірних правовідносинах ТОВ «Кредитні ініціативи» не нарахував, не сплачував та не утримував податок з анульованого ним боргу ОСОБА_1 він лише встановив суму анульованого боргу, яка на думку банку є доходом у вигляді додаткового блага позичальника за кредитним договором. Отже, банк не являється податковим агентом по відношенню до доходів чи податків ОСОБА_1

Пункт 14.1.47 ст.14 ПК України визначає додаткові блага як кошти, матеріальні чи нематеріильні цінності, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими угодами, укладеними з платником полатку, крім випадків, передбачених розділом ІУ Кодексу.

Відповідно до ч.д) п.164.2.17 ст.164 Розділу ІУ ПК України у вигляді додаткового блага оподатковується сума боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рівнянням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу вище наведених норм випливає, що оскільки податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь боржника, може подавати виключно податковий агент, і при цьому він повинен надавати (виплачувати) платнику додаткові блага, які включає в цей розрахунок, а також повинен сплачувати податок з таких додаткових благ відповідно до п.14.1.180 ст.14 та п.18.1. ст.18 ПК України, ТОВ «Кредитні ініціативи» не надав ОСОБА_1 у ІУ кварталі 2013 року доходу, що визначається як додаткове благо. Кошти, анульовані ТОВ «Кредитні ініціативи» підпадають під оподаткування податком на прибуток, зокрема, його витратної частини.

Частина 4.1.4. ст.4 ПК України встановлює презумцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Крім того, за договором споживчого кредиту ОСОБА_1 отримала від ЗАТ «АКПІБ» кредитні кошти в сумі 50000 дол.США. До моменту анулювання заборгованості 24.12.2013 року сплатила 243907,50 грн. до складу яких входила і сума кредиту і відсотки, і пеня.

У своєму повідомленні від 24.12.2013 року банк вказує про анулювання кредитної заборгованості в розмірі 317095,33 грн., штрафні санкції та витрати банку. Оскільки сума анульованого боргу більша ніж сума позичених коштів, а докази частково сплати основної суми кредиту свідчать про значне зменшення розміру позичених коштів, з цього випливає, що анульована банком сума складається з суми кредиту, відсотків та пені, позаяк банк вказав у повідомленні штраф окремо і обчислив його у гривні.

Згідно ст.14.1.56 ПК України дохід - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду. Очевидно, шо ні відсотки, ні пеня не є доходом позичальника за кредитним договором, оскільки це плата за користування коштами, яку позичальник здійснює зі своїх власних доходів від іншої діяльності. Таким чином, значні суми відсотків і пені, що були анульовані банком при списанні боргу - це прямі видатки позивачки, а не її дохід у формі додаткового блага.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків у відповідності з положеннями ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини. ОСОБА_1 позивачем та відповідачем не існувало та правовідносин, ніж ті, що передбачені умовами договору про надання споживчого кредиту.

Частина 3.1. договору споживчого кредиту від 27.12.2007 року, укладеного між сторонами, визначає права банку при виконанні умов договору. Серед переліку прав ЗАТ «АКПІБ», з якими погодився позивач при підписанні кредитного договору, немає права банку визначати дохід позичальника, повідомляти будь-кого про цей дохід, подавати будь-яку звітність на позичальника позивача. Таким чином, наведена дія банку суперечить ст.11 ЦК України. У звзку з наведеним позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України, ст.ст.150,155,164,166 Сімейного Кодексу України, суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним визнання доходу у вигляді додаткового блага, отриманого ОСОБА_1 у четвертому кварталі 2013 року внаслідок анулювання заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Івашкович І.І.