Справа № 185/7462/15-ц
Провадження 2/185/4039/15
У Х В А Л А

10 липня 2015 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2015 р. до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло дане клопотання, у якому заявник просить розглянути цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Донецької міської ради про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу та які є достатніми для ухвалення судового рішення (абз. 2 ч. 3 ст. 1 Закону 1632-VIІ) та ухвалити відповідне судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що 13.06.2014 р. він звернувся до Київського районного суду м. Донецька з позовом до ОСОБА_3, Донецької міської ради про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, про що свідчить копія позову з відбитком штампу суду про прийняття. До позову були додані всі необхідні для розгляду справи документи, а саме: копія паспорта ОСОБА_4 - 3 екз., копія свідоцтва про право власності на квартиру від 23.12.1993 р. - 3 екз., копія свідоцтва про смерть від 24.05.2013 р. - 3 екз., копія довідки про приватизацію квартири - 3 екз., копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 -3 екз., копія свідоцтва про шлюб від 05.02.2011 р. - 3 екз., копія свідоцтва про одруження від 16.08.1961 р. - 3 екз., копія свідоцтва про смерть віл 13.05.2002 р. - 3 екз., копія заяви про прийняття спадщини від 17.07.2013 р. - 3 екз., копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.07.2013 р. - 3 екз., копія постанови про відмову у видачі свідоцтва про право па спадщину за законом від 22.03.2014 р. -3 екз., копія заяви про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця від 02.06.2013 р. - 3 екз., копія паспорта ОСОБА_3 - 3 екз., копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 - 3 екз., копія паспорта ОСОБА_6 - 3 екз., копія позовної заяви - 3 екз., квитанція № ВД0297.681180.1 про сплату судового збору, квитанція № 12060.324.1 про сплату судового збору, копія звіту «Про незалежну оцінку вартості однокімнатної квартири №16 (загальною площею 35. 9 м.кв.). яка розташована за адресою: м.Донецьк, Київський район, вул. Артема, бул. 204», що підтверджується копією позову з відбитком штампу суду про прийняття.

Ухвалою Київського районного суду м. Донецька було відкрито провадження у справі. Цивільній справі був присвоєний номер 2/257/1762/14. Разом з тим у зв'язку з напруженою обстановкою у м. Донецьку позов дотепер не розглянутий. Тому заявник відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», оскільки немає можливості для передачі справ з Київського районного суду м. Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, звертається до суду із вказаним клопотанням.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до висновку про необхідність залишити його без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 №27/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ" визначено територіальну підсудність Київського районного суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Одночасно, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ст.3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду.

У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься ухвала Київського районного суду м. Донецька від 16 червня 2014 року про відкриття провадження у цивільній справі № 2/257/1762/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Донецької міської ради про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності, визнання права власності на спадщину за законом.

Станом на 10.07.2015 р. від Київського районного суду м. Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали вказаної цивільної справи не надходили. Автоматизована система діловодства Д-3 Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області також не містить відомостей про рух даної справи.

Одночасно, дослідивши матеріали справи, які додані до клопотання заявника від 01.07.2015 р., вважаю, що провадження у справі було відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, в частині сплати судового збору.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2014 року становила 1 218 грн.

Позивачем одночасно заявлялись чотири позовні вимоги: три немайнового характеру (вимоги за №№ 1-3 прохальної частини позовної заяви) та майнового характеру (вимога за № 4 прохальної частини позовної заяви).

Як розяснено у п.п.10,12,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Заявником додано до клопотання копії квитанції № 12060.324.1 від 20.05.2014 р. про сплату судового збору у сумі 1096, 25 грн. та квитанції № ВД0297.681180.1 від 25.03.2014 р. про сплату судового збору у сумі 250, 00 грн., що становить разом 1 346, 25 грн. судового збору та відповідає розміру судового збору щодо вимоги майнового характеру, виходячи із ціни позову 134 625 грн. Проте документів на підтвердження сплати судового збору щодо решти вимог (немайнового характеру), суду не надано.

Таким чином, всупереч вимогам частини 5 статті 119 ЦПК України та частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» заявником не надано доказів сплати судового збору у сумі 730,80 грн., як і не надано доказів звільнення від його сплати.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно надати докази сплати 730,80 грн. за трьома вимогами немайнового характеру, або сплатити судовий збір у вказаній сумі та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Банківські реквізити для зарахування судового збору: рахунок: 0032, ЄДРПОУ суду: 26509623, отримувач: УДКСУ у м. Павлограді 22030001, код отримувача: 37936856, Банк: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО: 805012.

Одночасно суд вважає за потрібне розяснити позивачу, що за ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Розділом IX ЦПК України (ВІДНОВЛЕННЯ ВТРАЧЕНОГО СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ) врегульовано відповідне коло питань. Зокрема, ч. 3 ст. 406 ЦПК визначено, що судове провадження, втрачене до закінчення судового розгляду, не підлягає відновленню у встановленому цим розділом порядку. Заявник у цьому разі може пред'явити новий позов. В ухвалі суду про відкриття провадження у новій справі у зв'язку з втратою незакінченого провадження про цю обставину повинно бути обов'язково зазначено.

Згідно ч. 1 с. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Також розяснити заявнику, що згідно п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

За таких обставин вважаю необхідним залишити клопотання ОСОБА_1 без руху та надати їй строк для виправлення вказаних недоліків.

Одночасно роз'яснити заявнику, що в разі не усунення недоліків клопотання, воно буде вважатись неподаним та повернуто.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у разі не усунення зазначених недоліків клопотання у встановлений термін, останнє буде вважатися неподаним та повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Бабій

Згідно з оригіналом. Суддя С.О. Бабій