Справа № 299/2845/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 2 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який обгрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом вирішується питання про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач, будучи здоровою працездатною людиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча інших дітей та утриманців у нього немає.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду від 2 жовтня 2015 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 476,20 грн. на користь держави.

Рішення в частині одномісячного стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення в частині визначення суми стягнення аліментів із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просить змінити рішення в цій частині, визначивши розмір аліментів в сумі 500 грн.. Крім того, в частині стягнення із нього судового збору в сумі 487,20 грн. просить оскаржуване рішення скасувати.

Межі доводів апеляційної скарги - судом при визначенні розміру аліментів не було враховано обставини, що мають суттєве значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Не взято до уваги доводи відповідача, що він немає постійного місця роботи, а його періодичні заробітки не дозволяють сплачувати аліменти у розмірі встановленому позивачкою, а відсутність спеціальної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися. Крім того, з весни 2014 року відповідач перебуває на обліку і проходить лікування у туберкульозному диспансері.

ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена, що вбачається з повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно загальних засад регулювання сімейних відносин, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї (ч. 6 ст. 7 СК України).

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Батьки несуть рівний обов'язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, або тверда грошова сума, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, актовий запис № 132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 2).

Від даного шлюбу 01 жовтня 2013 року у подружжя народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Встановлено, що сторони проживають окремо одне від одного, оскільки в даний час вирішується питання про розірвання шлюбу. Син проживає разом з матір'ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і вона самостійно утримує його та щомісячно витрачає 2000 - 2500 грн.. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Встановлено, що відповідач постійної роботи немає, його заробітки носять періодичний та мінливий характер, він є працездатним, інших дітей або осіб на його утриманні немає.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 182, 184 СК України - врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості відповідача сплачувати призначений судом розмір аліментів є безпідставними, оскільки колегія суддів вважає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що він за станом здоров'я чи інших обставин, що мають значення для визначення можливості сплачувати аліменти, не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції, оскільки він є працездатним, а тому повинен брати участь в утриманні дитини у визначеному судом розмірі.

Посилання апелянта як на підставу зменшення розміру аліментів на те, що він з весни 2014 року перебуває на обліку і проходить лікування у туберкульозному диспансері не заслуговують на увагу, оскільки з довідки ОКТМО «Фтизіатрія» від 13 листопада 2015 року № 230 вбачається, що ОСОБА_2, 1988 року народження, з 29 липня 2014 року, зі слів відповідача біля двох місяців, знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному об'єднанні, інформація щодо перебування на диспансерному обліку відсутня. На переконання колегії суддів вказана обставина не є підставою для зміни рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів в сумі 1000 грн., яку обгрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, оскільки ОСОБА_2 не спростував висновків суду, що він є здоровою працездатною людиною, а відсутність стабільного заробітку відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати дитину.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги й зміни рішення суду.

Крім цього, необхідно зазначити, що ст. 184 СК України надано можливість визначати аліменти у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, якщо з такою заявою звернувся одержувач аліментів, а також при наявності, обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача, який не має регулярного доходу, аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що дані обставини дають підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, тобто ОСОБА_1, на користь якої ухвалено оскаржуване рішення, звільнена від сплати судового збору. Тому суд першої інстанції правомірно стягнув із відповідача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487,20 грн. на користь держави.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги - зміни оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру аліментів та відмови в стягненні судового з

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 2 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: