Провадження № 2/263/3185/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року м.Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Турченка О.В.,
при секретарі Грачовій О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
Позивачка у судове засідання надала заяву про підтримання позовних вимог, наполягала на їх задоволенні і розгляді справи без її участі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надіслав до суду заперечення на позов, у яких просив позов задовольнити частково, стягнути на користь позивачки середній заробіток у розмірі 6592,24 грн., оскільки позивачка в день звільнення не працювала, цей день у табелі відмічений днем простою, а тому повинна була пред'явити відповідачу відповідну вимогу про розрахунок. З такою вимогою позивачка звернулася до відповідача лише 12.06.2015 року, а тому, враховуючи середньоденну заробітну плату позивачки у розмірі 86,74 грн. та період затримки розрахунку, який складає 76 робочих днів, стягненню підлягає середній заробіток у розмірі 6592,24 грн., в задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що позивачка працювала в ПрАТ «Азовелектросталь» з 25.09.2007 року по 16.12.2014р. на посаді провідного економіста по плануванню, 16.12.2014р. була звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №51к від 16.12.2014 року.
На час звернення до суду ПрАТ «Азовелектросталь» мало заборгованість перед ОСОБА_1 по заробітній платі за період з серпня по грудень 2014 року у розмірі 7758,85 грн., яка була повністю виплачена позивачці лише 29.09.2015 р., про що свідчить виписка з її банківського рахунку.
Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звернув увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України та інших актів законодавства України.
Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Виходячи із змісту наведених норм, право працівника на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати підприємством звільненому працівникові усіх сум, що йому належать, як компенсація порушеного права на своєчасне отримання винагороди за працю при звільненні, знаходиться у залежності від вини підприємства.
На виконання положень частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі №6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
З наданої відповідачем довідки № 2223 від 10.09.2015 року вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 86,74 грн.
Згідно табеля обліку робочого часу в день звільнення, тобто 16.12.2014 року, позивачка не працювала (цей день у табелі відмічений літерою «П», що є днем відсутності працівника на роботі - днем простою), а тому, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, оскільки позивачка звернулася до відповідача з вимогою про проведення з нею розрахунку тільки 12.06.2015 року, на її користь підлягає сплаті відповідачем середній заробіток у розмірі 6592,24 грн. за період з 13.06.2015 року по 29.09.2015 року, отриманий шляхом множення суми середньоденного заробітку позивача у розмірі 86,74 грн. на 76 робочих днів.
Зважаючи на те, що позивачка на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на день пред'явлення позову, звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6592 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто дві) гривні 24 копійки з утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Жовтневого районного суду протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя О.В. Турченко