АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №761/16793/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3642/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
05 червня 2014 року ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з неї на свою користь заборгованість за договором №/к про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи від 11 вересня 2007 року у розмірі 129 014, 12 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №/к про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію і надає кредит, а позичальник повертає банку кредит і сплачує проценти у строки/терміни, порядку та на умовах, що передбачені цим договором. ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 129 014, 12 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року позов ПАТ «КБ «Експобанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за договором №/к про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи від 11.09.2007 року у розмірі 129 014, 12 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 9 290, 04 грн. ;штрафні санкції (20 % від заборгованості) - 3 835, 43 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 9 887, 12 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 74 691, 92 грн.; пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів - 31 309, 60 грн.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення було відмовлено.

15 січня 2015 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення норм нотаріального права, просила її скасувати. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що строк користування кредитною лінією було встановлено до 07 листопада 2009 року, з позовом до суду банк звернувся лише 29 травня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ПАТ «КБ «Експобанк» у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений Договір №/к про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію і надає кредит, а позичальник повертає банку кредит і сплачує проценти у строки/терміни, порядку та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредиту умовами надання кредиту є його строковість, повернення та платність.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 договору кредиту ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 10 000 грн., позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 21% річних та щомісячну комісію за обслуговування кредитної лінії в розмірі 0,5% від суми кредитної лінії.

На підставі п. 4.1. кредитного договору строк дії кредитної лінії починається з дня укладення цього договору і закінчується 08 листопада 2008 року.

Відповідно до п. 1.4 договору кредиту кредит надавався для здійснення розрахунків з використанням платіжної картки, які передбачені договором обслуговування та/або цим договором, у разі недостатності власних грошових коштів позичальника на картковому рахунку.

Так, між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір № про обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної кредитної картки від 11.08.2007 року.

07 листопада 2008 року між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) була укладена додаткова угода до договору від 09 листопада 2007 року № про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою, за умовами якої сторони вирішили продовжити строк дії кредитної лінії до 07 листопада 2009 року і змінити суму комісії банку за розрахункове обслуговування до 8 % від ліміту кредитної лінії.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 03 квітня 2014 року становила 129 014, 12 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9 290, 04 грн.; штрафні санкції (20 % від заборгованості) - 3 835, 43 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 9 887, 12 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 74 691, 92 грн.; пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів - 31 309, 60 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції керувався ст.ст. 509, 526, 530, ч. 2 ст. 625, ст.1054 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_1 не виконано свої зобов'язання за кредитним договором.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Крім того, на підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 травня 2013 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором вказано, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що строк дії кредитної лінії сторонами встановлено до 07 листопада 2009 року, востаннє ОСОБА_1 кошти на погашення кредитної заборгованості були внесені 22 липня 2010 року.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу про порушення відповідачем його права стало відомо з 08 листопада 2009 року (з наступного дня після закінчення строку дії кредитної лінії), а тому трирічний строк для звернення до суду з даним позовом з урахуванням його переривання 22 липня 2010 року закінчився 22 липня 2013 року. Проте, ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості лише 30 травня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції ухвалено рішення за одне судове засідання, при чому про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена, оскільки адресована їй судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 свої вимоги, окрім іншого, обґрунтовувала тим, що банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, однак суд першої інстанції вказані доводи до уваги не взяв та відмовив у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила про застосування строків позовної давності та відмову у зв'язку з цим у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги заяву ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ «Експобанк» про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді