АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6969/15 Справа № 202/1941/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Безрукавому Є. О.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську за апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилався на те, що 17 червня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNH4KP82350173, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 2762,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08 % на рік, кінцевим терміном повернення 15 червня 2007 року.

Вимоги до відповідача, що випливають із кредитного договору, були забезпечені укладанням з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 23 жовтня 2013 року у розмірі 46103,57 грн., яка складається з: 2762,50 грн. - заборгованість за кредитом, 14046,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 26623,32 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2171,60 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № DNH4KP82350173 від 17 червня 2006 року у розмірі 36103,57 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., сплачений судовий збір, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалив заочне рішення.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явився.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № DNH4KP82350173 від 17 червня 2006 року та Умов надання споживчого кредиту («Розстрочка») ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2762,50 грн. на придбання мобільного телефону Nokia 7370, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 6,00 % на місяць з кінцевим терміном повернення 15 червня 2007 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року.

В заявлених вимогах зазначено, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 23 жовтня 2013 року у розмірі 46103,57 грн., яка складається з: 2762,50 грн. - заборгованість за кредитом, 14046,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 26623,32 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2171,60 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

За до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦП України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи в задоволенні позову суд послався на п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що, враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку.

Суд вказав, що строк дії кредитного договору № DNH4KP82350173 від 17 червня 2006 року закінчився 15 червня 2007, позовна давність за договором сплинула 15 червня 2010 року. Позивач звернувся до суду з позовом 11 лютого 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Однак, як зазначив Верховний суд України 20 листопада 2013 р. в Постанові (справа № 6-126цс), яка відповідно до ст 360-7 ЦПК України є обовязковою для виконання всіх судів України, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку із самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб установити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

В Постанові по справі № 6-169цс14 Верховний Суд України виклав правову позицію про застосування позовної давності в якій вказав, що згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони до суду першої істанції у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 4 ст. 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. В протиріч вимог вказаних норм Закону судом належно не встановлено фактичних обставин по справі. Суд розглянув справу в заочному провадженні, відповідачам не роз'яснено право на звернення до суду з заявою про застостосування строків позовної давності. Постановлене рішення , як передчасне, підлягає скасуванню з відмовою в позові. Відповідно до вимог ст 303 ЦПК України скасуванню підлягає і додаткове рішення суду від 17 серпня 2015 року, де вирішувалось питання судових витрат та солідарного стягнення з відповідачів 10000 грн і в позові відмовлено за пропуском строку позовної давності , як складова основного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та додаткове рішення від 17 серпня 2015 року -скасувати, в позові - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.