Справа № 353/128/15-ц
Провадження № 2/353/85/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

за участю: cекретаря - Бойко В.Я.

старшого прокурора прокуратури Тлумацького району - Вівчарук Л.В.

позивачки - ОСОБА_2

представника третьої особи: Органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Яворської Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона разом з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 25.01.2008 року було розірвано. За час перебування шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2007 року позивачка разом з сином проживали окремо у с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2007 року відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти по 200,0 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач жодного разу не провідував сина, не сплачував аліменти, в зв'язку з чим станом на 31.01.2015 року виникла заборгованість по аліментних платежах в сумі 17899,90 грн. В 2009 році позивачка одружилась та разом з сином переїхала проживати до Львівської області, проте всі свята на канікули, в тому числі літні, вона з сином проводила у с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Однак, відповідач не провідував та не цікавився сином, матеріальної допомоги не надавав, розвитком та навчанням дитини не займався. А тому, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала та просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказала, що відповідач ніколи вихованням сина не цікавився, жодної матеріальної допомоги не надавав, навчальні заклади не відвідував, присуджені аліменти не сплачував жодного разу, зв'язок з дитиною не підтримує. Родичі по лінії відповідача також не приймають участь у вихованні дитини та її матеріальному утриманні. Додала, що відповідача не бачила приблизно 8 років, вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи.

Прокурор позов підтримала, проти позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечує.

Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Яворська Н.Є. в судовому засіданні вказала, що з врахуванням висновку органу опіки та піклування Тлумацької РДА, пояснень позивачки та свідків, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, оскільки органом опіки та піклування було встановлено, що відповідач більше п'яти років за місцем реєстрації не проживає, місце знаходження його не відоме, зв'язок з дитиною не підтримує, аліменти не сплачує та будь-яким іншим чином матеріально не допомагає ОСОБА_2 утримувати сина. Додала, що при бесіді дитини з психологом, дитина зазначила, що батька не пам'ятає, не спілкується з ним, справжнім батьком вважає свого вітчима ОСОБА_6, який повністю замінив дитині батька.

Свідок ОСОБА_6, який є вітчимом дитини та чоловіком позивачки, повідомив, що протягом перебування з позивачкою у шлюбі (6 років), жодного разу не бачив біологічного батька дитини. Зазначив, що ОСОБА_5 називає його батьком, а він у свою чергу має бажання усиновити його, з метою, щоб у дитини була повноцінна сім'я та нормальний батько, який любить його та піклується про нього. Також вказав на те, що саме він утримує сім'ю, в тому числі ОСОБА_5, забезпечує йому нормальне проживання, виховання, оплачує його заняття в гуртках.

Свідок ОСОБА_7, яка є прабабусею дитини, повідомила, що відповідач жодного разу не поцікавився сином, його здоров'ям, навчанням та вихованням, матеріально не допомагає його утримувати. Коли онука проживала з відповідачем у шлюбі, то останній неодноразово скандалив, випивав, не відносився до дитини з батьківською любов'ю.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що знайома з позивачкою більше п'яти років, підтримує тісні та дружні стосунки з її сім'єю, проте за цей час жодного разу не бачила її першого чоловіка, позивачка повністю матеріально утримує свого сина, а відповідач не цікавиться його життям та вихованням і не надає жодної матеріальної допомоги, в тому числі не сплачує аліменти. Додала, що жодного разу відповідач не поздоровив дитину з днем народження, не прийшов до школи, не поцікавився його здоров'ям.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства». Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Проте суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5, якому на момент прийняття рішення по справі виповнилось майже 13 років, повідомив, що батька він не пам'ятає, він ним не цікавиться, йому не дзвонить, не спілкується, подарунків не дарує. Вказав, що не хоче мати такого батька, повністю підтримує позицію матері, хоче змінити своє прізвище на прізвище вітчима. Додав, що вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_6, з яким ділиться своїми секретами, проводить вільний час, їздить на рибалку, подорожує.

Заслухавши позивачку, прокурора, пояснення свідків, врахувавши думку дитини та органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим

врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини».

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини та першочергове право батьків перед іншими особами на те, щоб неповнолітня дитина проживала з ними та право батьків на її виховання.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та

інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_9 (позивачка) є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є малолітнім (13 років), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). 25.01.2008 року шлюб між ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_9 (позивачка) було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5). 09.01.2009 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_2», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Згідно виконавчого листа Тлумацького районного суду Івано-Франківської області № 2-427/2007 від 16.10.2007 року ОСОБА_4 (відповідач) було зобов'язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі по 200,0 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття (а.с. 13). Проте, згідно розрахунку ВДВС Тлумацького РУЮ по заборгованості аліментних платежів від 31.01.2015 року позивачка за період з січня 2008 по січень 2015 року взагалі не отримувала аліментів на утримання дитини від ОСОБА_4 (відповідач) по виконавчому листу № 2-427/2007 та загальна сума боргу становить 17899,0 грн. (а.с. 14). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 03.02.2015 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 03.02.2015 року ОСОБА_2 (позивачка) та двоє її дітей ОСОБА_11 і ОСОБА_5 фактично проживають разом з чоловіком ОСОБА_6, ОСОБА_12 (бабуся чоловіка) та ОСОБА_13 (сестра чоловіка) по АДРЕСА_4 (а.с. 7). Проте, згідно довідки Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 03.02.2015 року № 123 ОСОБА_2 (позивачка) разом з дітьми ОСОБА_11 і ОСОБА_5 зареєстровані АДРЕСА_1 (а.с. 8). Згідно даних, які містяться у характеристиці Куликівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Жовківського району Львівської області, встановлено, що малолітній ОСОБА_5 є учнем 7-А класу Куликівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Жовківського району Львівської області. Належну увагу сину приділяють його матір ОСОБА_2 (позивачка) та вітчим ОСОБА_6, оскільки відвідують батьківські збори, допомагають господарській частині класу, цікавляться поведінкою та навчанням сина. ОСОБА_4 (відповідач) з 2009 року по 2015 рік жодного разу до школи не приходив, шкільним життям сина не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с. 12). ОСОБА_4 (відповідач) зареєстрований АДРЕСА_5 у господарстві ОСОБА_15 (бабуся), що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 03.02.2015 року № 124 та адресною довідкою Тлумацького РС УДМС в Івано-Франківській області від 21.02.2015 року (а.с. 9, 57). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 18.02.2015 року, довідки Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 189 від 18.02.2015 року та довідки-характеристики на гр. ОСОБА_4, виданої Олешанською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 18.02.2015 року, останній за зареєстрованим місцем проживання відсутній, близько п'яти років не з'являвся, не провідує свою бабусю, не цікавиться вихованням сина та ухиляється від сплати аліментів (а.с. 64-66 ).

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно висновку № 149/01-18/04 від 05.02.2015 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що з 2007 року позивачка та відповідач проживають окремо, а син ОСОБА_10 проживає разом з матір'ю. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2007 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі по 200,0 грн. щомісячно, однак відповідач ухиляється від цього обов'язку та не провідує дитину. Шлюб між сторонами було розірвано 25.01.2008 року. Позивачка

зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та після одруження переїхала разом з сином на постійне місце проживання до Львівської області. У святкові дні та літні канікули позивачка разом з сином приїжджала до с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, однак відповідач не провідував сина, не цікавиться його життям, здоров'ям та навчанням, не допомагає утримувати сина та ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Відповідач за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_2 близько п'яти років не проживає. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області, вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 (відповідача) батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63).

При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 (відповідача) стосовно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який узгоджується як із поясненнями учасників процесу щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 (відповідач) за станом свого психічного здоров'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а також мав юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Він був зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і мав право на особисте спілкування з нею. Проте ОСОБА_4 (відповідач) таким правом не скористався, самоусунувшись від нього, залишивши дитину без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись її утриманням та вихованням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, нездатний забезпечити йому нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 19, 151, 163, 164, 166, 169, 180 Сімейного кодексу України, п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини, ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя АДРЕСА_5, батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, який народився та зареєстрований у с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з матір'ю ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Луковкіна У.Ю.