У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу Київської обласної ради «Яготинський історичний музей», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2014 року її звільнено з посади заступника директора з наукової роботи комунального закладу Київської обласної ради «Яготинський історичний музей» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, просила визнати наказ № 21 від 10 лютого 2014 року «Про порушення трудової дисципліни» і наказ № 22 від 10 лютого 2014 року «Про звільнення» незаконними, посилаючись на те, що прогулів не вчиняла, так як перебувала у відрядженні; просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 5 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 5 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано незаконним наказ № 21 від 10 лютого 2014 року «Про порушення заступником директора з наукової роботи комунального закладу «Яготинський історичний музей» ОСОБА_3 трудової дисципліни» та наказ № 22 від 10 лютого 2014 року «Про звільнення з посади заступника директора з наукової роботи комунального закладу «Яготинський історичний музей» ОСОБА_3.»

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з наукової роботи комунального закладу Київської обласної ради «Яготинський історичний музей» з 10 лютого 2014 року та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 лютого 2014 року по 30 липня 2014 року в сумі 13 417,72 грн і 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що з 5 січня 2010 року ОСОБА_3 працювала у комунальному закладі Київської обласної ради «Яготинський історичний музей» на посаді завідувача відділу з наукової-освітньої роботи.

1 лютого 2010 року ОСОБА_3 призначена на посаду заступника директора комунального закладу «Яготинський історичний музей».

Судом першої інстанції встановлено, що 13 січня 2014 року ОСОБА_3 з 8.30 год була відсутньою на робочому місці і про причини відсутності не повідомила, що підтверджено актом, складеним 13 січня 2014 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2014 року з 9 год до 16 год ОСОБА_3 також була відсутньою на робочому місці і про причини відсутності не повідомила, про що того ж дня складено відповідний акт.

Накази про відрядження ОСОБА_3 13 січня і 20 січня 2014 року не видавалися; доказів про надходження відповідної телефонограми матеріали справи не містять.

Наказом № 21 від 10 лютого 2014 року відсутність ОСОБА_3 на робот 13 січня 2014 року і 20 січня 2014 року визнано прогулами.

Наказом № 22 від 10 лютого 2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин 13 та 20 січня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_3 за прогули є правомірним, оскільки доказів поважності причин відсутності на робочому місці 13 січня 2014 року і 20 січня 2014 року остання не надала, а перебування в управлінні культури, національностей та релігій з питань, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, є порушенням трудової дисципліни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що згідно листа начальника управління культури, національностей та релігій Київської обласної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року ОСОБА_5 заступник директора з наукової роботи ОСОБА_3 перебувала в управлінні 13 та 20 січня 2014 року за викликом керівництва управління. Заступник начальника управління, допитана як свідок, ці обставини підтвердила.

Проте погодитись із висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (ч. 4 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до п.п 1.4, 7.2 Статуту комунального закладу Київської обласної ради «Яготинський історичний музей» директор самостійно приймає на роботу та звільняє з роботи працівників музею відповідно до чинного законодавства; директор музею призначає заступника директора за погодженням з органом управління. У своїй діяльності музей керується чинним законодавством України, наказами та інструкціями Міністерства культури України, рішенням Київської обласної ради, розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації, розпорядчими документами управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації та цим Статутом. Положень, які зобов'язують директора погоджувати звільнення заступника директора з органом управління, Статут не містить і доказів на підтвердження такого позивач не надала.

Установивши з пояснень свідків та досліджених письмових доказів, що ОСОБА_3 13 та 20 січня 2014 року була відсутня на робочому місці, про поважність причин відсутності на роботі не повідомляла, а перебування в управлінні культури протягом 13 січня 2014 року і 20 січня 2014 року з виконанням трудових обов'язків не пов'язано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Під час установлення наведених обставин судом першої інстанції норми процесуального права порушені не були, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, послався на розпорядження начальника управління культури, національностей та релігій Київської обласної державної адміністрації щодо виклику ОСОБА_3 до управління, який у матеріалах справи відсутній.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року скасувати, рішення Яготинського районного суду Київської області від 5 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко