Номер провадження: 22-ц/785/537/15
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Суворова В.О.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, що були заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 54063,7 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 жовтня 2012 року о 22 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Одеса трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 27.06.2013 року відповідача було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, а постановою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року постанову Ширяївського районного суду Одеської області залишено без змін.

Згідно висновку № 9078 автотоварознавчого дослідження від 28.11.2012 року сума матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, становить 104063,7 грн..

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "УАСК АСКА" (страхова сума 50000 грн.), а тому після вказаної ДТП 25.10.2012 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 50000 грн., залишок невідшкодованої шкоди становить 54063,7 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивач посилається також на те, що йому була завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, переживаннях, складнощах побутового характеру, порушенням нормального способу життя. Моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн..

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 54063,7 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судовий збір у сумі 590,63 грн., а усього - 59654,33 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_3, тому він повинен відшкодувати позивачу як матеріальну так і моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що 14 жовтня 2012 року о 22 год. 30 хв. на 446 км. + 950 м. автодорозі Київ-Одеса трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 27.06.2013 року відповідача було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.5). Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року постанову районного суду залишено без змін (а.с.6-7).

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 9078 від 28.11.2012 року, проведеного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, сума матеріального збитку, завданого автомобілю "Mercedes-Benz E280", державний номер НОМЕР_1, становить 104063,7 грн. (а.с.47-60).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "УАСК АСКА" (страхова сума 50000 грн.), а тому після вказаної ДТП 25.10.2012 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8).

Відповідно до довідки ПАТ "Приватбанк" від 30.09.2014 року за № 1182428 ОСОБА_4 на платіжну картку № НОМЕР_3 від Одеської дирекції страхової компанії за договором АВ/4469519 від 12.10.2012 року було перераховано страхове відшкодування у розмирі 49242,55 грн. (а.с.45).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, залишок відшкодування матеріальної шкоди становить 54821,15 грн., але позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 54063,7 грн., що й було правомірно стягнуто судом першої інстанції в межах заявлених позовних вимог. При цьому суд, всупереч твердженню апелянта, обґрунтовано не притягну до розгляду у справі страхову компанію, яка виконала свої зобов'язання по страховому відшкодуванню, і до якої, як вбачається з матеріалів справи, у позивача претензій не має.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання апелянта на те, що огляд пошкодженого автомобіля був проведений у його відсутності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до висновку експерта (а.с.9 зворот) при дослідженні пошкодженого автомобіля "Mercedes-Benz E280", державний номер НОМЕР_1, були присутні як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3, що спростовує доводи апелянта.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, наявність на досліджуваному автомобілі попередніх пошкоджень, що відображено в п. 1.4 дослідження, у розрахунок величини втрати товарної вартості не враховувалася, що і передбачено п.п. "д" п. 8.6.2 "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року. З урахуванням кваліфікації експерта, стажу його роботи по спеціальності, та наведеного обґрунтування в дослідженні у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів у висновках експерта.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір матеріальної шкоди документально підтверджений, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то колегія суддів також погоджується з висновками суду в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім'ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 грн., суд виходив з того, що позивачу внаслідок ДТП були заподіяні фізичні та душевні страждання, пов'язані з пошкодженням його майна, що потягло зміни у його житті, а саме неможливість використовувати свій автомобіль для вільного пересування та необхідність звернення до судових інстанцій для захисту своїх прав.

На підставі зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, виходячи з засад розумності та справедливості, цілком обґрунтовано стягнув з відповідача на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 грн..

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко