Справа № 126/359/15-ц Провадження № 22-ц/772/2176/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Денишенко Т.О., Луценка В.В.

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка», Бершадської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні шляхом повернення земельних ділянок, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2015 року, ухвалене по даній справі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом про встановлення строку дії договору оренди земельної ділянки до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» ( надалі ТОВ «Агрофірма «Джулинка») в подальшому позовні вимоги були змінені і ними поставлено питання про усунення перешкод в користуванні шляхом повернення земельних ділянок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 липня 2007 року між ними та товариством з обмеженою відповідальністю були укладені договори оренди землі, за якими вони передали строком на пять років в оренду ТОВ «Агрофірма «Джулинка» належні їм на праві власності земельні ділянки, розташовані на території Джулинської сільської ради.

04.09.2009 року між ними та ТОВ «Агрофірма «Джулинка» укладені додаткові угоди відповідно до яких в п. 8 Договору оренди землі були внесені зміни, якими встановлено, що договір укладено на 5 років з моменту підписання Додаткової угоди. В строк, передбачений законом вони звернулись до ТОВ «Агрофірма «Джулинка» із заявами про небажання продовжувати орендні відносини і що вони мають намір користуватись належними їм земельними ділянками самостійно. Через їхніх звернень їм було повідомлено, що строк дії договорів оренди закінчується 04.09.2017 року, зважаючи на те, що додаткові угоди до договорів оренди були зареєстровані 04.09.2012 року, окрім того їхні земельні ділянки мають бути виділені в натурі.

Вважаючи свої права власників земельних ділянок порушеними, вони звернулись в суд з вказаним позовом.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено, але з ним не погодилось ТОВ «Агрофірма «Джулинка» і оскаржило його в апеляційному порядку, поставивши в апеляційній скарзі питання про скасування оскаржуваного рішення та постановлення нового рішення про відмову в позові.

Законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції поставлена під сумнів, з посиланням на те, що строк дії договорів оренди, укладених між позивачами та ТОВ «Агрофірмою «Джулинка» після закінчення строку їх дії, а саме після 04.09.2014 року продовжили свою дію, оскільки позивачами не були заявлені заперечення щодо подальших орендних відносин.

На переконання відповідача, суд першої інстанції дійшов хибних висновків щодо дії договорів оренди в часі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника позивачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній вимоги ґрунтуються на суперечливих доводах, які не відповідають встановленим обставинам справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивачів, виходив із того, що дія укладених 16 липня 2007 року між відповідачами та ТОВ «Агрофірма «Джулинка» договорів оренди землі, до яких внесені зміни додатковою угодою від 04 вересня 2009 року припинилась 04 вересня 2014 року, оскільки позивачі заявили завчасно про небажання пролонгувати їх дію. Таких висновків суд дійшов, зважаючи на те, що цією Додатковою угодою до п. 8 Договору були внесені зміни, згідно яких договір укладено на 5 років з моменту підписання цієї Додаткової угоди, тобто до 04 вересня 2014 року.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Дійсно 16 липня 2007 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» були укладені договори оренди землі, які зареєстровано у Бершадському районному відділі «Центр ДЗК» 16 липня 2007 року.

За умовами укладених договорів позивачі передали належні їм земельні ділянки, розташовані на території Джулинської сільської ради в оренду ТОВ «Агрофірма «Джулинка». Договори укладались на пять років.

Однак, між позивачами-орендодавцями та ТОВ «Агрофірма Джулинка» 04 вересня 2009 року укладені додаткові угоди про внесення змін до укладених договорів оренди з послідуючою їх реєстрацією у Бершадському відділі Держкомзему 07.02.2012 року.

Додатковою угодою, зокрема були внесені зміни до п. 8 Договору оренди і визначено, що договір укладено на 5 років з моменту підписання додаткової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов договору. Положення п. 8 Договору оренди не суперечать приписам вказаної норми цивільного права, оскільки момент його укладення повязують з моментом його підписання, який засвідчує факт досягнення спільної згоди.

Досягнувши згоди щодо внесення змін до існуючих істотних умов договору та оформивши їх у вигляді додаткової угоди, сторони у такий спосіб підтвердили факт укладення договорів оренди.

Заперечуючи вимоги позивачів в суді першої інстанції відповідач посилався на те, що договори оренди землі слід вважати укладеними з моменту їх реєстрації з посиланням на положення ст. 125 ЗК України про те, що договори оренди землі підлягають реєстрації та на положення ч. 1 ст. 210 ЦК України про те, що правочин, який підлягає державній реєстрації вважається вчиненим з моменту його реєстрації.

Для спірних правовідносин, що склались між сторонами по справі питання реєстрації договорів оренди не є актуальним, оскільки жодною із сторін не оспорюється той факт, що договірні відносини між ними склались і реалізовувались до державної реєстрації договорів. Реєстрація договорів оренди землі набуває юридичного значення для взаємовідносин сторін за цими договорами. Відсутність державної реєстрації мала б негативні наслідки лише у випадку заперечення факту існування договірних відносин.

Тому, державна реєстрація договору, укладення якого вже відбулось не може змінювати моменту укладення договору. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в ході розгляду цивільної справи №6-162ц13 від 19.02.2014 року.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені доводи, які суперечать позиції відповідача в суді першої інстанції.

Погоджуючись з доводами позивачів про те, що укладені договори оренди припинили свою дію 05.09.2014 року, ТОВ «Агрофірма «Джулинка» посилається на те, що по завершенню дії договорів позивачами не направлялися орендарю заперечення щодо подальшої дії договору. А тому, за правилами ст. 764 ЦК України договори є поновленими.

Однак, такі доводи суперечать встановленим по справі обставинам. В матеріалах справи наявні заяви позивачів про небажання продовжувати договірні відносини з ТОВ «Агрофірма «Джулинка», які були отримані відповідачем 03.09.2014 року, тобто до завершення дії договорів оренди (а.с. 6, 59, 106, 155). Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі передбачає поновлення дії договору за умови що орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення дії договору, якщо орендодавець після закінчення його дії письмово не висловив своїх заперечень.

Хибними є доводи апеляційної скарги про те, що після закінчення дії договору оренди, відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України ТОВ «Агрофірма «Джулинка» має переважне право наймача. Наведені положення цієї норми для спірних правовідносин у даній справі не можуть бути застосовані, оскільки позивачі після припинення договорів оренди землі мали намір самостійно обробляти належні їм земельні ділянки, без передачі в оренду.

А тому, наведені в апеляційні скарзі доводи не тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» відхилити.

Рішення у Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка», Бершадської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні шляхом повернення земельних ділянок, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

ОСОБА_6 Луценко

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ ОСОБА_7