АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8033/15 Справа № 774/35/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мазур Л.М. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, приватного підприємства «Ексімтрейд» про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСибБанк» (далі - ПАТ «УкрСибБанк») звернулося до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, приватного підприємства «Ексімтрейд» (далі - ПП «Ексімтрейд») про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 19 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 300.000 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором, з терміном повернення не пізніше 19 жовтня 2028 року.

Зазначали, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/2.

З тією ж метою, 19 жовтня 2007 року між банком та ПП «Ексімтрейд» було укладено договір поруки №0/3.

Найменування акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на підставі заміни свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 18 грудня 2009 року.

На підставі договору факторингу №4, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор), клієнт передав у власність фактору, а останній прийняв права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Посилаючись на те, що всупереч умовам договору про надання споживчого кредиту, договорів поруки, відповідачі у повному обсязі не виконують свої зобов'язання по поверненню кредиту, не здійснюють чергові погашення, чим порушують взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору та договорами поруки, внаслідок чого станом на 29 січня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 2.439.005 грн.65 коп., яка складається з наступного: 2.282.680 грн.93 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 358.427 грн.30 коп. - заборгованість по відсоткам, яку просили стягнути з відповідачів.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 19 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на ПАТ «УкрСиббанк» на підставі заміни свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 18 грудня 2009 року) та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 300.000 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором, з терміном повернення не пізніше 19 жовтня 2028 року.

На підставі договору факторингу №4, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор), клієнт передав у власність фактору, а останній прийняв права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.111-115).

11 червня 2012 року було складено акт приймання-передачі прав вимоги (а.с.116).

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/2 .

З тією ж метою 19 жовтня 2007 року між банком та ПП «Ексімтрей» було укладено договір поруки 0/3.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За правилами ст.ст.546,575 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитом належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 29 січня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 2.439 005 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 2.282.680 грн. 93 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 358.427 грн. 30 коп. - заборгованість по відсоткам.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З тексту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи у забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19 жовтня 2007 року між банком та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0/2 від 19 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_3 усіх взятих на себе зобов'язань (а.с.21).

В п.17 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України).

Частиною 1 ст.251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Із договору поруки зокрема вбачається, що поручителю добре відомі усі умови основного договору, зокрема те, що термін виконання основного зобов'язання встановлений сторонами 19 жовтня 2028 року та діє договір поруки до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі у що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п.1.3 договорів поруки).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Встановлено колегією суддів та це підтверджується матеріалами справи, що позичальник допустив порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а з урахуванням того, що термін повернення кредиту встановлений кредитним договором - 19 жовтня 2028 року доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки припинений з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України є помилковими та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Слід зазначити, що як вбачається з матеріалів справи апелянт ОСОБА_2 не звертався до суду з позовними вимогами про припинення договору поруки, який було укладено 19 жовтня 2007 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в січні 2014 року з апеляційною скаргою зверталась відповідач ОСОБА_3 і просила рішення Індустріального районного суду від 30 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року змінено в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ПП «Ексімтрейд» на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року №0 у розмірі 2.641.108 грн.13 коп. скасовано та закрито провадження у справі в частині стягнення з ПП «Ексімтрейд» на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року залишено без змін.

Залишаючи в частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року без змін, колегія суддів касаційної інстанції зазначила, що висновок судів попередніх інстанцій в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року №0 у розмірі 2.641.108 грн.13 коп. вважає законним, обґрунтованим та таким, що узгоджується з наявними у справі доказами.

Тобто розглядаючи касаційну скаргу та задовольняючи її частково, лише в частині стягнення суми боргу з ПП «Ексімтрейд», Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком судів попередніх інстанцій про стягнення заборгованості у солідарному порядку саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Посилання апелянта під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції на те, що позивач визнав апеляційну скаргу та не заперечує проти її задоволення, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для скасування рішення, оскільки в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (ст.306 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року в частині задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.