УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Олександрівської сільської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов контракту, укладеного між нею та Олександрівською сільською радою, з 2013 року вона обіймала посаду директора сільського будинку культури с. Олександрівки.

У січні 2014 року її було звільнено за ст. 40 КЗпП України на підставі розпорядження голови Олександрівської сільської ради від 8 січня 2014 року № 01, копію якого їй було вручено з листом датованим 17 грудня 2013 року.

Зазначала, що її звільнення є незаконним, оскільки вона заяви про звільнення не писала та порушень трудової дисципліни не вчиняла.

Крім того, ст. 40 КЗпП України не передбачає звільнення за закінченням контракту.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_4 просила, із урахуванням уточнень, поновити її на посаді директора сільського будинку культури с. Олександрівки, стягнути з Олександрівської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 44 417 грн та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши ст. ст. 21, 23, 26 КЗпП України, на підставі поданих доказів, оцінених згідно із вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для поновлення позивачки на роботі, стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 була звільнена з посади директора сільського будинку культури с. Олександрівки у зв'язку з закінченням дії контракту, про що її було завчасно повідомлено.

Розпорядженням Олександрівського сільського голови було виправлено помилку, допущену у розпорядженні від 8 січня 2014 року № 01 про звільнення з посади директора сільського будинку культури с. Олександрівки ОСОБА_4, а саме: зазначено підставу звільнення - п. 2 ст. 36 КЗпП України замість - ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик