Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 Справа №607/20581/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про втрату права на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що їй на праві власності належить вищевказаний житловий будинок в якому зареєстровані відповідач ОСОБА_2, як колишній співвласник даного будинку та її дочка ОСОБА_3, які в даному приміщенні не проживають більше трьох років. Відповідачі фактично проживають в квартирі АДРЕСА_2 яка належить ОСОБА_2, однак добровільно знятися з реєстраційного обліку по АДРЕСА_1 відмовляються, відповідно вона не може розпорядитися належним їй вищезазначеним будинком. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування даним житловим приміщенням та зобов'язати управління Державної міграційної служби у Тернопільській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав і мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнали та подали суду письмове заперечення в якому зазначили, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 тимчасово не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що даний будинок перебуває в аварійному стані.Що на даний час Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 14.11.2014 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.12.2013 року про припинення права власності ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13.10.2014 року, якою дане рішення суду залишено без змін. Таким чином оскільки підстави непроживання відповідача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 є поважними, а питанняпро її право власності в зазначеному будинковолодінні остаточно не вирішено, тому відсутні підстави для визнання її та її дочки такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1, відповідно просить з задоволенні позову відмовити.

Представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з приводу заявленого позову подав письмове заперечення, згідно якого з приводу вирішення справи покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1, є власником ? частин будинковолодіння по АДРЕСА_1, згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.12.2003 року та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 31.12.2003 року за реєстровим № 2385, а також ? частини даного будинковолодіння згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2013 року у справі № 1915/18749/12 та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2014 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2013 року у справі № 1915/18749/12 залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року вирішено припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1. Компенсувати ОСОБА_2 вартість 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1, за рахунок коштів у розмірі 70466грн., внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області згідно квитанцій №55 від 30.01.2013 року, №ПН2848 від 08.11.2012 року, №к22М49 від 23.12.2013 року, №к22/М56 від 23.12.2013 року, №к22/М/54 від 23.12.2013 року, №к22/Ш5 від 23.12.2013 року, №к22/М/52 від 23.12.2013 року, №к22/М/53від 23.12.2013 року, №к22/М/51 від 23.12.2013 року, №к22/М/50 від 23.12.2013 року, №к22/М/48 від 23.12.2013 року, №к22/К/57 від 23.12.2013 року.

14.11.2014 року Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито провадження відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.12.2013 року про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13.10.2014 року.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває в аварійному, непридатному для проживання стані: газ, вода, електропостачання, опалення, каналізація, септик не підключені, в будинку ніхто не проживає, що підтверджується актом ДП «Комунальник-2» від 08.05.2014 року, актом технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 08.05.2014 року, довідкою № КП «Тернопільводоканал» № 58 від 12.05.2014 року, довідкою ПАТ «Тернопільміськгаз» від 12.05.2014 року, довідкою ВАТ «Тернопільобленерго» від 13.05.2014 року.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, відповідачі ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 з 2008 року не проживають в будинку по АДРЕСА_1,оскільки будинок перебуває в аварійному стані.

Згідно листа Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради від 11.06.2014 року, в квартирі АДРЕСА_2 створено всі умови для проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 1998 р.н.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. В даному випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили припинено право власності відповідача ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, та право власності на дану частку зареєстровано за позивачем ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, яка не проживає у вказаному будинку з 2008 року, як колишній співвласник втратила право на користування спірним житловим приміщенням.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1.

Одночасно суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зобов'язання управління Державної міграційної служби у Тернопільській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1, оскільки позивачем не залучалося управління Державної міграційної служби у Тернопільській області в якості відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЩІК України, ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак