Справа №303/5785/15-ц
Номер стат. звіту - 23
16 листопада 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним на підставі нормативного акту обовязкової дії та стягнення суми заборгованості за надані послуги, -
Позивач ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним на підставі нормативного акту обовязкової дії та стягнення суми заборгованості за надані послуги.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником кв. №23 в житловому будинку №112 по вул. Духновича в м.Мукачево та користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та відповідно до ст.1 ЗУ Про житлово-комунальні послуги є споживачем послуг, які їй надаються. Згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Про визначення виконавців послуг від 23.10.2012 року №261, та рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 29.01.2013 року №19 - ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс з 01.12.2012 року визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. На підставі акту прийому передавання будинок №112 по вул. Духновича, м.Мукачево переданий в управління та обслуговування ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс. Початком надання таких послуг стало здійснення всіх залежних від позивача дій, які були спрямовані на фактичне укладення договору, а саме: здійснення публікації договору на офіційному сайті товариства; неодноразове надсилання на адресу відповідача пропозицій про укладення договору; відсутність претензій з боку відповідача щодо якості наданих послуг. Оскільки сторони тривалий час виконують дії, спрямовані на фактичне надання та споживання вищевказаних послуг, тому є доведеними обставини, які свідчать про наявність між сторонами договірних відносин з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, представник позивача просив визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс та ОСОБА_1 укладеним з 01.12.2012 року та стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги за період з 01.12.2012 року по серпень 2015 року в сумі 1606,83 гривень. Крім того, ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс» просить суд стягнути з ОСОБА_1, витрати по оплаті судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру в загальній сумі 2 435,80 гривень та витрати, пов'язані наданням правової допомоги у розмірі 487 грн. 20 коп.
Представник позивача ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд позов задоволити з мотивів викладених в позові і не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином про причину неявки суд не повідомила.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, що містяться у справі, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради Про затвердження наслідків конкурсу з визначення виконавців послуг з управління будинками від 23.12.2012 року №261 та Про погодження виконавця послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 29.01.2013 року №19 ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс визначено виконавцем відповідних послуг.
Будинок №112 по вул. Духновича у м.Мукачево в якому проживає відповідач, віднесено до переліку будинків, стосовно яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління.
01 грудня 2012 року ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс оформило типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та пропонувало відповідачу його укласти, однак відповідач відмовилася, а також було здійснено всі вичерпні і залежні від виконавця послуг заходи, спрямовані на укладення договору, а саме здійснено публікацію даного договору в друкованих виданнях (газета Мукачівська ратуша випуск №45(138) від 22.11.2012 року та газета Мукачево, випуск №48(948) від 29.11.2012 року.
У той же час ОСОБА_1 з 01 грудня 2012 року користується послугами з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс згідно цього договору.
Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс за надані послуги становить 1 606,83 гривень.
Оскільки сторони тривалий час виконують дії, спрямовані на фактичне надання та споживання вищевказаних послуг, тому є доведеними обставини, які свідчать про наявність між сторонами договірних відносин з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, Законів України Про житлово-комунальні послуги та Про приватизацію державного житлового фонду.
Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно ст.12 ЗУ Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.
Відповідно до ст.13 ЗУ Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Як передбачено ч.1 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Разом з тим, ст. 4 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.
Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.
Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.
З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги.
Разом із позовною заявою суду був наданий договір Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, підготовлений ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс. Дослідивши вищевказаний договір, суд приходить до висновку, що він відповідає типовому договору, а тому відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам законодавства.
У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що в разі невизнання відповідачем (споживачем) права позивача (виконавця послуг) на укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року (справа № 6-110 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Відповідно до ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.
Враховуючи всі вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс.
Судові витрати (сплачений судовий збір) підлягає стягненню з відповідача.
Вимоги ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, пов'язаних із наданою правовою допомогою в розмірі 487 гривень 20 копійок не підлягають до задоволення, на підставі того, що у відповідності до вимог ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права. В матеріалах справи наявний акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_3, однак відсутні докази, які б підтверджували, що ця особа є фахівцем у галузі права, а також, що ФОП ОСОБА_3 одержав від ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» зазначені кошти за надання правової допомоги.
Керуючись ст.ст. 3,10,11, 60,209,212,214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 627, 630 ЦК України, ст.ст. 13, 19, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, суд, -
Позов ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс задоволити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.
Головуючий Ю.Ю. Куцкір