АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - Мусійченка Данила Леонідовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів /а.с. 21/.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ПАТ КБ «Приват Банк» Мусійченко Д.Л. подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовані положення статей щодо визначення підсудності, оскільки до позову про розірвання договору банківських рахунків та стягнення грошових коштів не можуть застосовуватись положення ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вказаний позов повинен пред'являтись за правилами ч. 2 ст. 109 ЦПК України за місцезнаходженням юридичної особи - до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Унікальний номер справи: 757/15117/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12499/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Пунктом 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК України.

Разом з тим, у відповідності до ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» - споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами наявний спір щодо неналежного виконання депозитного договору, згідно умов якого позивач - ОСОБА_2 замовляє надання фінансово-кредитних послуг, тобто є споживачем у розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим має право на подання позову у відповідності до ст. 110 ЦПК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, що вказані правовідносини є договірними, спростовуються матеріалами справи, зокрема зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів шляхом застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - Мусійченка ДанилаЛеонідовича - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: