АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9802/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Кабанченко О.А., Стрижеус А.М.

при секретарі: Гречка Т.В., Горбачова І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про визнання поруки за договором поруки припиненою.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись з зазначеним вище позовом обґрунтовувала свої вимоги тим, що між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір від 08.02.2008 року. Відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 132000 швейцарських франків на строк з 08.02.2008 року до 01.02.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,45% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору. У подальшому, між сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором від 08.02.2008 року № 013-2008-198 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 02.08.2012 року, за умовами якого позивач зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань, які виникають з кредитного договору. ОСОБА_4 зазначила, що реалізуючи своє право вимагати дострокову сплату кредиту у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором, ПАТ «Універсал Банк» 14.03.2013 року надіслало ОСОБА_5 вимогу-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості протягом п'яти днів з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Позивач зазначила, що строк виконання основного зобов'язання настав через п'ять днів з моменту отримання позичальником вимоги-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості, тобто 20.03.2013 року. Оскільки банк не пред'явив до неї вимоги протягом шести місяців з дня настання основного зобов'язання за кредитним договором від 08.02.2008 року, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука за договором поруки від 02.08.2012 року припинилась 20.09.2013 року. У зв'язку з чим просила суд задовольнити її позовні вимоги, визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач в особі свого представника подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду у судове засідання не з'явивилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір від 08.02.2008 року № 013-2008-1982, за умовами якого банком надано позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 132000 швейцарських франків на строк з 08.02.2008 року до 01.02.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,45% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору.

01.04.2009 року, 23.04.2009 року, 01.06.2010 року, 25.06.2010 року, 01.04.2011 року, 18.04.2011 року та 02.08.2012 року між ОСОБА_5 та банком укладалися додаткові угоди б/н до кредитного договору від 08.02.2008 року № 013-2008-198, відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором від 08.02.2008 року № 013-2008-1982 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки б/н від 02.08.2012 року, за умовами якого позивач зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 08.02.2008 року №013-2008-1982.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, вказуючи при цьому на те, що шестимісячний строк звернення до суду з позовом до поручителя слід відраховувати з дня отримання вимоги про погашення достроково всієї суми заборгованості від 22.10.2013 року. ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості 06.02.2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя. Зазначаючи при цьому також, що при ухваленні 26 травня 2014 року рішення Дарницьким районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982, судом першої інстанції також перевірялися підстави щодо припинення поруки як забезпечення виконання умов кредитного договору з аналогічних підстав тим що заявлені зараз позивачем, та вказувалось про відсутність підстав вважати таку поруку за договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 припиненою.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У апеляційній скарзі апелянт вказує, що при вирішенні таких спорів суд мав би враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У вимозі від 14.03.2013 року, на думку апелянта, банк чітко вказує: «єдиним способом уникнення фінансових та юридичних наслідків є сплата всієї суми заборгованості (130 966,17 СНР (швейцарських франків) в зазначений вище термін (5 днів від дати отримання даного повідомлення)». Отже банком було застосовано право на повернення кредиту достроково. Тому, пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості, банк, змінив строк виконання основного зобов'язання. А через шість місяців з цієї дати порука припинилася.

Зазначені вище доводи апеляційної скарги не узгоджуються із матеріалами справи та постановленим судовим рішенням, а також положеннями п. 4 ст. 559 ЦК України.

Так згідно до п.1.2. договору поруки було передбачено, що поручитель засвідчує, що йому відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними, зокрема: визначеною сумою основного договору; річних відсотків за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів; річних відсотків - розмір підвищення процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати платежів; термін повного виконання зобов'язань боржника - не пізніше 01.02.2024 року, якщо згідно з умовами основного договору не буде застосовані інші терміни виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п.1.3. договору поруки б/н від 02.08.2012 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

П.5.2.5 кредитного договору від 31.10.2007 року №050-2900/756-0322 передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодилися, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Також п.2.1 договору поруки б/н від 02.08.2012 року передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором йому такої вимоги та/або з дати її вручення поручителю.

У зв'язку з несплатою позичальником ОСОБА_5 чергового платежу за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 ПАТ "Універсал Банк" надіслало йому вимогу від 05.03.2013 року про сплату заборгованості за кредитним договором у розмірі 2702,75 швейцарських франків та вимогу-попередження від 14.03.2013 року про наявність простроченої заборгованості за кредитом та необхідність сплати всієї суми заборгованості.

Так, у вимозі від 14.03.2013 року банк зазначив, що сума простроченої заборгованості позичальника зі сплати кредиту складає 130966, 17 швейцарських франків. При цьому, як вбачається зі змісту вимоги від 05.03.2013 року та вимоги - попередження від 14.03.2013 року, відповідачем не пред'явлено вимоги до позичальника ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_4 про дострокове повернення кредиту. Таким чином, направляючи дані вимоги, банк не застосовував до боржника та/або поручителя право на повернення кредиту достроково. Дана обставина встановлена також ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 липня 2014 року.

25.10.2015 року позичальнику ОСОБА_5 була направлена вимога від 22.10.2013 року про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 у зв'язку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту, у якій зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку. Дана вимога була особисто отримана позичальником ОСОБА_5 28.10.2014 року. Аналогічна вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 у зв'язку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту направлялась і поручителю ОСОБА_4 та була отримана нею особисто 28.10.2014 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: