Номер провадження: 22-ц/785/7044/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Абалдовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та Уповноваженної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ПАТ «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів за депозитним вкладом, посилаючись на те, що згідно заяви від 28 травня 2014 року йому було відкрито в ПАТ «Імексбанк» поточний рахунок № НОМЕР_1 за договором укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 за № 100000423 про відкриття та обслуговування банківського рахунку. На зазначений рахунок ОСОБА_2 отримував пенсію. Однак за жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року позивач пенсію не отримав.

Також позивач зазначив, що 08 серпня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір № 100000497 з вкладним рахунком № НОМЕР_2 банківського вкладу, на рахунок якого позивач зробив додаткові внески, крім того позивачем були укладені інші договори з ПАТ «Імексбанк», по яким йому не були повернуті грошові внески з процентами.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб невиплачену суму у розмірі 118816, 60 гривен по депозитному рахунку, з урахуванням інфляції, 3% річних, а також пеню у розмірі трьох відсотків від суми, за кожень день прострочки її виплати починаючи з 10 листопада 2014 року по день набрання рішення законної сили; стягнути суму матеріальних збитків у розмірі 11887, 26 гривен, в зв'язку з порушенням банку умов договору з урахування інфляції, 3-х відсотків річних за прострочення його виплати з 15.11.2014 року, по день набрання рішення законної сили; стягнути невиплачену пенсію за жовтень у розмірі 1329, 89 гривен, за грудень 2014 року у розмірі 1329, 89 гривен, та за січень 2015 року у розмірі 1329, 89 гривен, із урахуванням інфляції і 3% річних, а також пеню у розмірі 3% за прострочку їх виплати починаючи з 20 жовтня 2014 року по день набрання рішення законної сили, стягнути невиплачену пенсію за листопад 2014 року у розмірі 1659, 54 гривен, з урахуванням інфляції, 3% річних, а також пеню у розмірі трьох відсотків від суми за кожень день прострочки її виплати починаючи з 20 листопада 2014 року по день набрання рішення законної сили; стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 гривен, витрати за правову допомогу у розмірі 99, 50 гривен. В остаточній редакції позовної заяви позовних вимог до ПАТ «Імексбанку» не заявлено (а.с. 36-38).

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник ПАТ «Імексбанк», а також представник Фонда гарантування вкладів фізичних осіб не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково, стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_2невиплачені пенсії у розмірі 1 659,54 грн., стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 суму внеску за депозитним у розмірі 116 302,00 грн., а також судові витрати.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути на його користь грошові суми з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб посилаючись на те, що рішення суду є незаконним.

Також на рішення суду представником ПАТ «Імексбанк» та Уповноваженної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що, судом порушені норми матеріального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 134-136).

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг та заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Імексбанк» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення 3% річних, інфляції, стягнення пенсії за за жовтень, грудень 2014 року, та січень 2015 року, а також стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів про порушення його права, та в зв'язку з тим, що нормами діючого законодавства не підлягає стягнення пеня та інфляція, коли банк знаходиться в стадії ліквідації.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, та стягуючи з ПАТ «Імексбанку» грошові кошти, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «Імексбанк» є кредитором позивача за договором банківського рахунку, на момент розгляду справи відповідачем позивачу зазначені кошти не повернуті та не виконані зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 116 302,00 гривень, пенсії у розмірі 1659, 54 гривні, які знаходяться на його рахунку є обґрунтованими та підлягають задоволенню і стягненню саме з ПАТ «Імексбанк».

Однак з такими висновками суду, колегія суддів погоджується не в повній мірі з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, 28 травня 2014 року

між ОСОБА_2, з одного боку та ПАТ «Імексбанк», було укладено договір № 100000423, на відкриття та обслуговування банківського рахунку в національній валюті фізичній особі, за умовами даного договору ОСОБА_2було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

ОСОБА_2 28 травня 2014 року звернувся до районного відділу пенсійного забезпечення УПФУ з заявою, в якої просив, всі належні йому суми пенсії перераховувати, починаючи з 28 травня 2014 року на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий в ФАТ «Імексбанк» (а.с. 6).

Відповідно до виписки по запиту ОСОБА_2, на рахунок банку було отримано пенсію 20.10.2014 року у розмірі 1329 гривен, з яких 21.10.2014 року було проведено списання коштів у розмірі 1000 гривен, також 20.11.2015 року отримано 1329 гривен та з урахуванням залишку у розмірі 329 гривен, на 25.11.2015 року, залишок склав 1659 гривен (а.с. 10).

В порядку, визначеному ст. ст.. 634, 1060 ЦК України та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492 між ОСОБА_2, з одного боку та ПАТ «Імексбанк», 08 серпня 2014 року було укладено договір № 100000497 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс 25%). Дата повернення вкладу встановлена 10.11.2014 року (а.с. 11).

На виконання умов даного договору ОСОБА_2 08.08.2014 року перерахував на поточний рахунок, за умовами договору 105 265 гривен, на ці гроші були нараховані відсотки у розмірі 6000 гривен, які також зараховані на даний рахунок, та 01.09.2014 року були внесені додаткові внески у розмірі 2037 гривен, та всього на рахунку ОСОБА_2 на 01.09.2014 року знаходилось 113302 гривен, що підтверджується випискою з рахунку (а.с. 12).

22.10.2014 року, ОСОБА_2 звернувся до начальника відділення ФАТ «Імексбанк» з заявою про перерахування коштів у розмірі 116 406, 16 гривен до іншого банку, які знаходяться на його поточному рахунку, за договором, який припиняє дію 10.11.2014 року (а.с. 16).

Постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних» (а.с. 96-98).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 р. прийнято рішення № 16 про запровадження строком на 3 місяця з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно, тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Северина Ю.П. (а.с. 27).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 р. прийнято рішення № 84 про продовження здійснення тимчасової адміністрації до 26.05.2015 року включно, та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Северина Ю.П. (а.с. 28).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 р. № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.05.2015 прийнято рішення № 105 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Ю.П. строком - з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 року включно (а.с. 105 -106).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно п. 3.3. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

В той же час процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вищевказаного Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Враховуючи постанову Національного банку України від 15.01.2015 р. № 16 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 50 про запровадження з 27.01.2015 року у ПАТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, постанову Національного банку України № 330 «Про відкликання банківської ліцезії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» від 21.05.2015 р., колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги АТ «Імексбанк» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення не застосовані положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заслуговують на увагу.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги, що, умови договору банківського вкладу не передбачають відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання і положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов'язання.

Позивач ОСОБА_2, як вкладник і клієнт ПАТ «Імексбангк» не позбавлений права звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами про повернення йому грошових коштів, що знаходилися на депозитному і поточному рахунку Банку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення районного суду ухвалене 13 липня 2015 року, тобто після введення у ПАТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації. Зазначеного районний суд не врахував, та не звернув уваги, на те, що ОСОБА_2 заявлялися вимоги в остаточній редакції лише до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 36-38).

Враховуючи, що у період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а задоволення позовних вимог позивача є фактично погашенням вимог кредитора позачергово на порушення вищевказаного порядку, що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури, в зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «Імексбанк» та Уповноваженної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, з ухваленням в цієї частині нового рішення, а в задоволенні апеляційній скарзі ОСОБА_2 слід відмовити.

Оскільки місцевий суд порушив вимоги матеріального і процесуального права при задоволені частини позовних вимог, колегія суддів скасовує рішення місцевого суду і ухвалює нове рішення про відмову в задовленні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та Уповноваженної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий_____________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________Н.В. Ісаєва