Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4220/15-ц
Провадження №: 2/332/1519/15
12 листопада 2015 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сінєльнік Р.В., при секретарі Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про зняття арешту, -
Позивач просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлен про час і місце розгляду справи.
Третя особа - Заводським відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, в судове не зявився, але надали заяву, в якій просили справу розглянути без їхньої участі.
У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
При зверненні до управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області для перереєстрації автомобіля на себе, ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з тим, що на даний автомобіль 02.12.1999 відділом державної виконавчої служби Заводського району м. Запоріжжя накладено заборону на проведення реєстраційних операцій.
Представником ОСОБА_1М ОСОБА_4 було зроблено адвокатський запит до управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області з вимогою повідомити дату та номер документу на підставі якого накладено заборону на проведення реєстраційних операцій.
Крім того, вищезазначеним листом управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області повідомило, що надати копію документа на підставі якого накладено обмеження на вказаний транспортний засіб неможливо, оскільки термін його зберігання закінчився та його було знищено згідно чинного законодавства.
Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із лій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Положеннями ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п. 24 Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Постанова ВДВС Заводського району м. Запоріжжя про накладення арешту від 02.12.1999 перешкоджає позивачу реалізувати своє право власника, позивач не був і не є боржником за виконавчим провадженням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 11,15,16,316,319,321,328,391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт (заборону на проведення реєстраційних операцій) з автомобіля, який належав ОСОБА_2, марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер 76-05 ЗПП, номер кузова НОМЕР_1, накладений ВДВС Заводського району м. Запоріжжя 02.12.1999 р.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Р.В.Сінєльнік