Справа № 2-4207/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві Соболєва А.Л. про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві Соболєв А.Л. звернувся до суду з вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавчий лист № 2-4207/11 від 25.06.2014 року, виданий Подільським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 2 588 451, 86 грн.

Зазначає, що відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2014 року та надано строк для добровільного виконання. У зв'язку з невиконанням боржником добровільно погашення суми боргу 22.08.2014 року після відкриття виконавчого провадження для забезпечення реального виконання рішення державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення.

Посилається на те, що боржником виконавчий документ в наданий для добровільного виконання строк не виконано, жодних відомостей щодо своїх доходів та майна до відділу не було надано.

Звертає увагу суду на те, що згідно відповіді № 67372071 від 20 серпня 2015 року Державного реєстру речових прав за боржником ОСОБА_2 на праві власності зареєстрована 1/2 квартира АДРЕСА_2.

Зазначає, що при неодноразовому виході державного виконавця за місцем знаходження майна боржника за адресою: АДРЕСА_3, з метою здійснити опис майна (19 травня 2015 року та 04.06.2015 року), що належить боржнику, доступ державному виконавцю надано не було, про що складено відповідні акти.

Посилається на те, що таким чином складність виконання виконавчого листа № 2-4207/11 від 25 червня 2014 року, виданого Подільським районним судом міста Києва полягає у тім, що при виконанні державним виконавцем обов'язків і прав щодо примусового виконання шляхом здійснення заходів, що передують примусовій реалізації майна, боржником чиняться перешкоди, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», статті 124 Конституції України.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» звертається з даним поданням до суду.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить його задовольнити.

Вислухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавчий лист № 2-4207/11 від 25 червня 2014року, виданий Подільським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 2 588 451, 86 грн. (а.с. 42-45).

З наданих суду матеріалів (а.с.40-41) вбачається, що 16.07.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та надано 7-денний строк на самостійне виконання рішення суду до 23.07.2014 року, однак боржник рішення в добровільному порядку не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи 08.06.2015 року державним виконавцем направлено вимогу боржнику щодо його явки до ВДВС на 12.06.2015 року для надання пояснень по виконанню рішення суду, в зв'язку з його неявкою, 12.06.2015 року державним виконавцем повторно направлено вимогу боржнику щодо явки до ВДВС 17.06.2015 року для дачі пояснень щодо виконання рішення суду, однак боржник не з'явився, також рішення суду не виконав, будь-яких пояснень не надав.

Зі змісту ст. 17 ЗУ «Про виконавчого провадження» вбачається, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 54 зазначеного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Зі змісту ст. 58 Закону вбачається, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з наданої ВДВС відповіді за № 67372071 від 20 серпня 2015 року Державного реєстру речових прав за боржником ОСОБА_2 на праві власності зареєстрована 1/2 квартира АДРЕСА_2 (а.с.34).

Згідно Актів державного виконавця від 04.06.2015 року і 19.05.2015 року (а.с.27, 29), боржник чинить перешкоди державному виконавцю у виконанні останнім виконавчих дій, шляхом недопущення до квартири, що унеможливлює здійснення опису та оцінки майна боржника.

Згідно п.п. 4, 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановленні в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що подання державного виконавця знайшло своє доведення в судовому засіданні є таким, що ґрунтується на вимогах чинного Законодавства, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 17, 27, 32, 52, 54, 58 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. 376 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання Головного державного виконавця відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві Соболєва А.Л. про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_4 для вчинення виконавчих - задовольнити.

Надати дозвіл головному державному виконавцю відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві Соболєву А.Л. на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для вчинення виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко