Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 333/1062/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
№ провадження
22-ц/778/5566/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни, третя особа старший державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Трифанова Т.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначала, що 05.08.2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №227-011/ФКВ-08, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 105000,00 доларів США на строк до 04.08.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений іпотечний договір №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2597, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

02.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, зареєстрований в реєстрі за №3485, згідно з яким було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору №227-011/2 Zфкіп від 05.08.2008 року, а саме на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

У зв'язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Закону України «Про іпотеку», просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., вчинений 02.12.2013 року та зареєстрований в реєстрі за №3485, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною 02 грудня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за №3485, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: на належну на праві власності ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що на підставі іпотечного договору №227-011/Zфкіп, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №2597, передана в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №227-011/ФКВ-08 від 05.08.2008 року, для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1226099,42 гривень та стягнення 2500 гривень за вчинення виконавчого напису.

У частині вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», якими передбачені: можливість стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом; умови вчинення виконавчих написів; зміст виконавчого напису. Також судом враховано приписи статті 35 Закону України «Про іпотеку», якою встановлено обов'язковість направлення іпотекодержателем повідомлення про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору.

Задовольнивши позов частково, суд виходив з того, що розмір заборгованості не є безспірним, виконавчий напис вчинено поза визначеними законом строками, а також суд вказував на те, що на момент укладення кредитного договору (05 серпня 2008 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Основні доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» полягають в тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ТОВ «Український промисловий банк» за Договором про передачу активів від 30.06.2010 року передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги в тому числі, і за кредитним договором №227-011/ФКВ-08 від 05.08.2008 року.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що 07.10.2013 року банк, як іпотекодержатель, направив ОСОБА_2 повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою виконання. В досудовій вимозі зазначалося, що конкретний розмір поточної заборгованості необхідно уточнити на день оплати у відділенні банку або за телефоном. Посилання суду на те, що сума, вказана в вимозі відрізняється від суми, яка стягнута за нотаріальним написом, не відповідають вимогам закону, оскільки, на думку апелянта, завжди ця сума буде більшою, ніж у вимозі.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Судом встановлено, що 05.08.2008 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №227-011/ФКВ-08, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 105000,00 доларів США на строк до 04.08.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений іпотечний договір №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2597, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору ( Частина перша статті 35 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3795-VI від 22.09.2011 )

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи є досудова вимога вих. №31.4-08/9191/13 від 04.10.2013 року, направлена ПАТ «Дельта Банк» на адресу проживання ОСОБА_2, зі змісту вимоги видно, що станом на 01.10.2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» складає 148735,16 доларів США, будь-яка конкретизація складових заборгованості у вимозі відсутня (а. с. 76).

Доказів щодо отримання боржником (іпотекодавцем) ОСОБА_2 цієї вимоги суду не надано.

У зв'язку з невиконанням позивачем зазначеної вимоги, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису.

02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, зареєстрований в реєстрі за №3485, згідно з яким було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору №227-011/Zфкіп від 05.08.2008 року, а саме - на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 Цей напис нотаріальний вчинено з метою задоволення вимог за кредитним договором №227-011/ФКВ-08 від 05.08.2008 року.

Порядок вчинення виконавчих написів визначається, зокрема, положеннями Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості і для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно частини І статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, суми, що підлягають стягненню.

У вищевказаній письмовій вимозі банка від 04.10.2013 року сума заборгованості за даним кредитним договором зазначена в розмірі 148735,16 доларів США. В цій вимозі не вказано, яка це заборгованість - прострочена чи поточна, не вказані складові цієї суми заборгованості та періоди, на який нараховані відсотки тощо (а. с. 76).

Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеної квартири, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року, у розмірі 1226099,42 гривень, які складаються:

*заборгованість за кредитом - 102797,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 821659,70 гривень;

*заборгованість за відсотками 45937,75 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 367180,44 гривень;

*заборгованість за комісією - 37259,29 гривень (а. с. 58).

Таким чином, згідно виконавчого напису нотаріусу за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за період з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року в розмірі 148735,16 доларів США (заборгованість за кредитом і процентами) та 37259,29 гривень (заборгованість за комісією).

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Судом встановлено, що сума заборгованості у виконавчому написі відрізняється віл суми заборгованості, зазначеної у повідомленні іпотекодержателя від 04.10.2013 року.

Крім того, з матеріалів справи видно, що виконавчий напис вчинено поза межами строків, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки у виконавчому написі строк, за який проведено стягнення визначено з 01.07.2010 року по 12.09.2013 року, тоді як виконавчий напис вчинено 02.12.2013 року.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент укладення кредитного договору (05 серпня 2008 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України надані сторонами письмові докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що позов ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, є доведеним і підлягає задоволенню з тих підстав, що розмір заборгованості не є безспірним, виконавчий напис вчинено поза визначеними законом строками.

Суд першої інстанції також врахував роз'яснення пункту 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в якому зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на права та обов'язки нотаріусів.

За таких обставин є вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин судова колегія вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Дельта банк» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: