Справа № 308/6660/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Закарпатгаз» про визнання недійсним результату повірки газового лічильника, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ «Закарпатгаз» про визнання недійсним результату повірки газового лічильника, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Вивчивши матеріали позовної заяви, прихожу до висновку, що вона не відповідає вимогам 119 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно п. 5,6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що 14.02.2015 р. представниками ПАТ «Закарпатгаз», в його помешканні за адресою м.Ужгород, вул. Грушевського 76/19. було здійснено демонтаж, належного позивачу лічильника газу виробництва Shlumberger G-4/6 для періодичної повірки. Також позивач зазначає, що його повідомлено про проведення повірки лічильника за адресою вул. Погорєлова, 2 в м. Ужгород 25.02.2015 р. о 11.00 год.

Разом з тим згідно Акту про демонтаж лічильника газу для проведення періодичної, позачергової повірки від 14.02.2015 р. споживачем вказано ОСОБА_2, натомість до суду з вищевказаною позовною заявою звернувся ОСОБА_1. Тому позивачу слід обґрунтувати, за захистом яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів звертається до суду як позивач.

Також слід зазначити, що позивачу слід надати договір про надання споживчих послуг (договору про надання послуг з газопостачання), із зазначенням між ким такий був укладений.

Окрім цього, позивачем до справи долучено ряд документів адресованих гр. ОСОБА_3, однак не зрозуміло яке відношення дана особа та долучені документи мають до вищевказаного позову.

Також, з позовної заяви вбачається, що позивач звертається до суду на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

ОСОБА_4 може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

Вимоги які заявлені позивачами стосуються визнання недійсним результати періодичної повірки газового лічильника Shlumberger G-4/6 та стягнення з ПАТ «Закарпатгаз» на користь позивача вартість лічильника газу, а також моральну шкоду.

Однак позивач не долучає жодного документа про результати періодичної повірки газового лічильника Shlumberger G-4/6, який фактично оскаржує. Не вказує чи звертався офіційно до відповідача про отримання такого та йому було відмовлено.

Позивачем заявлено декілька позовних вимог: визнання недійсними результати періодичної повірки газового лічильника, стягнення вартості лічильника газу, стягнення моральної шкоди.

При цьому необхідно проводити розмежування по-перше, сфери правовідносин, що регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» та сферою застосування інших нормативно-правових актів, що може мати місце за суб'єктом правовідносин, його намірами та відповідачем, який забезпечує виконання намірів споживача. По-друге, по предмету спору: якість послуги чи права і обов'язки сторін згідно з умовами договору про надання послуг з газопостачання.

В ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено суть термінів, що вживаються в ньому, зазначені способи захисту споживача, що дає можливість визначитись із сферою застосування зазначеного Закону, інших законів.

Статтею 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачені права споживачів, позивачу необхідно зазначити які його права споживача порушені і відповідно до допущеного відповідачем порушення обрати належний спосіб захисту прав у судовому порядку.

До матеріалів справи не надано документу, що посвідчує сплату судового збору. При цьому, позивач у позовній заяві посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Про те, з такими доводами позивача не можна погодитись, виходячи з наступного.

Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону N 1023-XII (в редакції Закону від 19 травня 2011 р. N 3390-VI), згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

17 вересня 2011 р. набув чинності ОСОБА_4 від 19 травня 2011 р. N 3390-VI Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції (далі - ОСОБА_4 N 3390-VI), яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211).

У Законі N 3390-VI надано визначення понять шкода (ст. 1) і дефектна продукція (ст. 5), чим усунуто раніше існуючу прогалину, оскільки ні ОСОБА_4 N 1023-XII, ні інші нормативні акти не містили тлумачення дефектної продукції і чим саме дефектна продукція відрізнялась від продукції неналежної якості.

Отже, відповідно до цього Закону шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за потерпілим - споживачем або користувачем, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції, і не залежить від того, чи перебував потерпілий із виробником (виконавцем, продавцем) у договірних відносинах. При цьому на потерпілого покладається обов'язок довести наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як зазначено у п. 5.1 листа Міністерства юстиції України 13.05.2004 року №35-13/797, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору за завдану споживачу моральну шкоду положення п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» є завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. У випадку обрання підставою позовних вимог про стягнення моральної шкоди Закону України «Про захист прав споживачів» необхідно зазначити обставини з якими закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством (ст.4). У випадку необґрунтування настання моральної шкоди від незаконних дій відповідача (позадоговірні відносини) необхідно їх оплатити судовим збором.

З урахуванням наведеного, виходячи з вказаних вимог, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового та немайнового характеру.

Згідно з п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставкою судового збору за подання до суду заяви немайнового характеру є 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає, станом на 1 січня 2015 року, 243 грн. 60 коп.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставкою судового збору за подання до суду заяви майнового характеру є 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень статті 6 п.3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року - за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачу слід звернути увагу на заявлені вимоги немайнового характеру, а саме: п.2 прохальної частини, та на заявлені вимоги майнового характеру, а саме: п.3 та 4 прохальної частини. Так, позивачу слід сплатити судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір», кожна позовна вимога має бути оплачена судовим збором окремо.

Тобто позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 243.60 грн. за окрему вимогу майнового характеру п.3 прохальної частини позову, та слід сплатити судовий збір 243.60 грн. за окрему вимогу стягнення моральної шкоди п.4 прохальної частини позову.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів Ужгородське УДКСУ Закарпатської області, МФО 812016 , , банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р №0002 , код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ 38015610 (суду, де розглядається справа).

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Закарпатгаз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків до 22 червня 2015 року , але не більше пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5