УХВАЛА

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання рішення сільської ради незаконним та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником двох мисливських будинків на острові Ворівщина Кременчуцького водосховища, на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області на зеленній ділянці, яка є комунальною власністю та знаходиться у межах с. Погребняки. З метою отримання земельної ділянки, на якій знаходяться зазначені будинки, у власність, він звернувся до цієї сільської ради з відповідним клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, проте рішенням сесії Погребняківської сільської ради від 8 жовтня 2014 року у задоволенні клопотання йому відмовлено з тих підстав, що ця земельна ділянка відповідно до ст. 88 Водного кодексу України може відноситись до земель прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища, тому не може бути передана у власність.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 4 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 2 квітня 2015 року рішення районного суду скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито, роз'яснено позивачу право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що зазначена земельна ділянка, на якій знаходяться мисливські будинки позивача, розташована на відстані 40 метрів від урізу води Кременчуцького водосховища, тому може відноситись до земель прибережної захисної смуги вказаної водойми, які не можуть передаватись у власність.

Скасовуючи рішення суду та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд, виходив із того, що спір має публічно-правовий характер і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки він виник із суб'єктом владних повноважень.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Положенням ст. 15 ЦПК України чітко визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема: визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч. 1 ст. 16 Закону України від 17 листопада 2009 року «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст. 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України).

Відповідно до ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з відмовою Погребняківської сільської ради у наданні земельної ділянки позивачу у власність та розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, на якій знаходяться належні йому на праві власності мисливські будинки, придбані ним на підставі договору купівлі-продажу.

Отже, виник цивільно-правовий спір, а не публічно-правовий спір.

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України судове рішення не може вважатися законним та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для розгляду у відповідності до вимог ЦПК України.

Прохання касаційної скарги про скасування рішення районного суду та задоволення позову передчасне, оскільки апеляційний суд, обмежившись формально-процесуальними підставами, скасував рішення суду та закрив провадження у справі, яке по суті на предмет законності та обґрунтованості не перевірив.

Керуючись ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик