Справа № 127/2812/15-ц
Провадження № 2/127/2155/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в лютому 2015 року звернулась в суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом. Позов мотивовано тим, що 25.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN2547 з щомісячним зарахуванням процентів заставкою 0% річних на особовий рахунок (карту/рахунок) № 1006 - капіталізація вкладу. Сума вкладу становить 8993,18 доларів США. Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Станом на 11.03.2014 року залишок коштів згідно з квитанції складав 8993,18 доларів США і ПАТ КБ «Приватбанк» була здійснена остання видаткова операція на 150,00 доларів США згідно заяви на видачу готівки № 437356609. Залишок коштів станом на день подання даної позовної заяви складає 8843,18 доларів США. 26.11.2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про видачу готівкою належних мені коштів на суму 8843,18 доларів США. У відповідь на даний лист, відповідач своїм листом за вих. № 20.1.0.0.0/7/2141126/0789 від 03.12.2014 року безпідставно відмовив позивачу у поверненні вкладу, посилаючись на необґрунтовані обставини такої відмови.

16.03.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір № SAMDN8931, відповідно до умов якого ОСОБА_2 розмістив в Банку грошовий вклад в сумі 119100,00 грн. строком до 16 березня 2016 року, з виплатою 16% річних щомісячно. 16.03.2011 року ОСОБА_2 надав право ОСОБА_1 повністю розпоряджатися належним йому вкладом згідно довіреності № 710183979. З сторони Вкладника зобовязання щодо внесення коштів були виконані, що підтверджується квитанцією № 9 від 16.11.2011 року. 12.02.2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою виплату нарахованих згідно договору вкладу № SAMDN8931 відсотків.

Фактично зміст договору банківського вкладу (депозиту № SAMDN2547), укладений між позивачем та відповідачем не містить територіального обмеження чи територіальних заборон, що стосується виконання сторонами свої зобовязань за договором. Додаткових угод, що стосуються таких територіальних обмежень чи заборон між позивачем та відповідачем не укладалось. Просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 8843,18 доларів США за договором банківського вкладу (депозиту) № SAMDN2547 від 25.07.2008 року та 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 186,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті 3925,03 грн. згідно офіційного курсу на 10.08.2015р. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 борг по відсоткам за договором банківського вкладу № SAMDN8931 від 16.03.2011 року в сумі 27043,85 грн..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечив щодо його задоволення, надавши письмові заперечення. Вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території Криму «Фонду захисту вкладників» та безпосередньо до Російської Федерації, як до держави, що здійснює окупацію. Крім того, надані позивачем докази не є належними та допустимими, оскільки відсутні всі необхідні реквізити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує із матеріалів цивільної справи та наданих позивачем документів, 25 липня 2008 року позивач ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приватбанк» уклали договір поточного рахунку № SAMDN2547, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок в валюті долари США ( а.с. 2) .

16 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою № SAMDN8931 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий зі щомісячною виплатою процентів, згідно якого ним було внесено кошти в сумі 119100 грн. на строк 60 місяців під 16% річних (а.с. 7).

Згідно довіреності № 9 від 16.03.2011 року ОСОБА_1 уповноважена здійснювати розпорядження рахунком № 7029 від 16.03.2011 року в ПАТ КБ «Приватбанк», відкритим на імя ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про витребування доказів доступ ПАТ КБ «ПриватБанк» до первинних документів обмежений. А відповідно й задоволення вимог суду та надання копій договорів є ускладненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При зверненні в лютому 2015 року до суду з позовом на підтвердження позовних вимог щодо наявності залишків грошових коштів на вкладному та картковому рахунках позивачем належних та допустимих доказів не надано. Також в ході судового розгляду сторонами не надано доказів, які підтверджують наявність грошових на рахунках, відкритих на підставі спірних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089 (далі - Інструкція № 337).

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Результат аналізу ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14).

Надані позивачем квитанції та заява на видачу готівки не є неналежним доказом, оскільки вони не є належно оформлені та факт видачі такої довідки представником відповідача не визнаний.

Встановивши, що позивачем та її представником на підтвердження укладення договорів банківського вкладу надано докази, які не містять необхідних реквізитів, передбачених Положенням та Інструкцією, а також не надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі спірних договорів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд також звертає увагу, що заява № SAMDN8931 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий зі щомісячною виплатою процентів оформлена на імя ОСОБА_2, тоді як до суду звернулась ОСОБА_1, яка лише уповноважена здійснювати розпорядження рахунком № 7029 від 16.03.2011 року в ПАТ КБ «Приватбанк».

Разом з тим, твердження представника відповідача щодо визнання ПАТ КБ «Приватбанк» неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території Криму «Фонду захисту вкладників» та безпосередньо до Російської Федерації, як до держави, що здійснює окупацію, судом не можуть бути прийняті до уваги, як безпідставні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1058, 1059, 1066 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя