АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9092/2015 Головуючий у суді першої інстанції - Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року по цивільній справі позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу і повідомлень,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - відповідач або ДП «АМПУ»), треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - третя особа або ППО ДП «АМПУ»), в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати наказ ДП «АМПУ» від 23.01.2015 № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників»;

- визнати незаконними та скасувати повідомлення ДП «АМПУ» від 26.01.2015 № 02-03/20; № 02-03/19; № 02-03/18; № 02-03/15; № 02-03/17; № 02-03/16 та № 02-03/21.

В обґрунтування заявлених вимог вказували, що вони працюють в службі з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ». Їх робочі місця розташовані за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14.

23.01.2015 відповідачем видано наказ «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників», в якому зазначено про проведення в апараті управління ДП «АМПУ» змін в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, які розміщуються в орендованих приміщеннях за адресою м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. Також в даному наказі зазначено, що про зміну істотних умов праці працівникам апарату управління, робочі місця яких за посадами визначені за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, а саме: перенесення робочих місць, які розташовані за цією адресою до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, а у разі незгоди працівників від продовження роботи в нових умовах праці здійснити заходи по припиненню трудових договорів згідно з законодавством.

04.02.2015 позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а 10.02.2015 позивача ОСОБА_6 було ознайомлено під особистий підпис із вказаним наказом та вручено відповідні повідомлення датовані 26.01.2015 про зміни в організації виробництва і праці та про наступну зміну істотних умов праці за посадою.

Позивачі вважають вказаний наказ незаконним, оскільки підприємство зареєстровано саме в м. Києві і реєстрація змін місцезнаходження відповідача не здійснювалось. Крім того, фактично зміни в організації виробництва і праці не здійснювались, оскільки наказ не містить інформації щодо раціоналізації робочих місць, введення нових форм організації праці чи впровадження передових методів і технологій, наказів про зміну у структурі Служби в організації закупівель та здійснення договірної роботи, введення нових або скорочення існуючих посад не видавалось. Поряд з цим позивачі вважають, що наказ суперечить положенням КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» щодо відсутності будь-яких виплат чи компенсацій працівникам, які переводяться на роботу в іншу місцевість. Також Позивачі наголошують на тому, що відбулась зміна умов трудового договору без попереднього погодження з первинною профспілковою організацією, що на їх думку суперечить ч. 2 ст. 252 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність порушень трудових прав позивачів, зокрема не врахував відсутність згоди профспілкової організації на зміну умов трудових договорів з позивачами, дійшов помилкового і необґрунтованого висновку про наявність змін в організації виробництва і праці відповідача, а також не врахував положення ст. 120 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про оплату праці».

В судовому засіданні представник позивачів (окрім позивача ОСОБА_11.) підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене у відповідності з вимогами закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з відсутності порушень відповідачем вимог трудового законодавства при видачі оскаржуваного наказу та повідомлень та, як наслідок, відсутності порушень трудових прав позивачів.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що позивачі є працівниками служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ» і кожен з них займає відповідну посаду. Позивачі працюють за юридичною адресою - м. Київ, проспект Перемоги, 14, що сторонами у судовому засіданні не заперечувалось.

Відповідач є державним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження КМУ від 04.03.2013 № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Дане підприємство утворено з метою забезпечення функціонування морських портів, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за ним на праві господарського відання та отримання прибутку.

Місцезнаходженням підприємства є м. Київ, проспект Перемоги, 14 (а.с. 70).

Згідно п. 7.12 Статуту ДП «АМПУ» у складі підприємства утворюється головне представництво з метою координаційного, організаційного, інформаційного, методологічного та іншого забезпечення діяльності підприємства. Місцезнаходження головного представництва підприємства - м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1 (а.с. 97).

Відповідно до п. 7.2. Статуту управління підприємством здійснює Голова, який підзвітний уповноваженому органу. Голова в межах компетенції здійснює повноваження, визначені п. 7.6 Статуту, в тому числі видає накази, розпорядження і дає вказівки обов'язкові до виконання всіх працівників, в тому числі структурних та відокремлених підрозділів підприємства (а.с. 17-18).

23.01.2015 Головою ДП «АМПУ» було видано наказ № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників».

Даний наказ прийнято з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «АМПУ» шляхом розміщення їх робочих місць у приміщеннях, закріплених за ДП «АМПУ» у м. Одесі, а також забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства (а.с. 9-10).

Цим наказом було вирішено провести в апараті управління ДП «АМПУ» зміни в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, які розміщуються в орендованих приміщеннях за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зазначеними в п. 1 оскаржуваного наказу, з дотриманням вимог законодавства змінити істотні умови праці працівникам апарату управління, робочі місця яких за посадами визначені за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, було вирішено - перенести робочі місця, які розташовані за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14 до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Також означеним наказом на службу управління персоналом було покладено обов'язок ознайомити під особистий підпис всіх працівників служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, робочі місця яких за посадами визначені за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 14, з цим наказом та повідомленням про наступну зміну істотних умов, а у разі незгоди працівників від продовження роботи в нових умовах праці здійснити заходи по припиненню трудового договору згідно з законодавством (а.с. 9-10).

З наказом було ознайомлено позивачів, про що свідчать їх підписи, що містяться на наказі (а.с.10).

На виконання п. 3 наказу ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015 відповідачем були складені письмові повідомлення від 26.01.2015, в яких зазначено, що відповідні зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці відбудуться через 2 місяці з дати ознайомлення з цим повідомленням. В цих повідомленнях позивачам пропонувалось продовжити роботу (в межах спеціальності та кваліфікації, обумовленої трудовим договором) без зміни найменування посади, із збереженням посадового окладу, із збереженням режиму роботи з розташуванням робочого місця в будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були ознайомлені із вказаними повідомленнями 04.02.2015, а позивач ОСОБА_6 - 10.02.2015 (а.с. 11-17).

Частиною 2 ст. 2 КЗпП України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Пленум Верховного Суду України в пункті 31 постанови від 06.11.1992 N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлення працівника в установлений законом строк.

Даний висновок ґрунтується також на правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.07.2012 у справі N 6-59цс12.

Враховуючи означені вище положення закону та перевіряючи фактичні обставини справи, суд цілком обґрунтовано вказав, що зміна в організації виробництва і праці та зміна істотних умов праці працівників ДП «АМПУ» проводиться з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, в результаті чого і було прийнято рішення щодо переміщення робочих місць з м. Києва до м. Одеса.

При цьому, слід зазначити, що зміни в організації виробництва і праці є правом роботодавця, який вправі самостійно визначати найбільш вигідні умови здійснення господарської діяльності, однак при цьому повинні дотримуватись, визначені трудовим законодавством, права працівників, що в даному випадку було дотримано.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що ДП «АМПУ» не надавало ППО ДП «АМПУ» наказ від 23.01.2015 № 18-к «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» ні для ознайомлення, ні для погодження, що є грубим порушенням трудового законодавства.

З огляду на це, варто зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Тобто, серед виключних підстав погодження з виборним профспілковим органом, законодавством України не передбачено погодження наказу про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників з профспілковою організацією або її виборними органами. Також в наказі ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015 «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» відсутні будь-які зміни умов трудового договору.

Таким чином, судом обґрунтовано зазначено, що правових підстав для застосування ч. 2 ст. 252 КЗпП України до оскаржуваного наказу не вбачається.

Апелянти також вказують на відсутність доказів проведення в ДП «АМПУ» змін в організації виробництва і праці і вважають, що підстави винесення ДП «АМПУ» наказу від 23.01.2015 № 18-к відсутні.

Однак, наказ від 23.01.2015 № 18-к містить зміни в організації виробництва - шляхом розміщення робочих місць у приміщеннях, закріплених за ДП «АМПУ» у м. Одесі та місить достатні на це обґрунтування - забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, забезпечення економічного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства та створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «АМПУ».

При цьому, слід зазначити, що з пояснень представника відповідача та наявних у справі даних вбачається, що ДП «АМПУ» забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об'єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрації морського порту). На сьогоднішній день у складі підприємства діють 15 філій, з яких 13 - адміністрації морських портів, створені на базі Бердянського, Білгород-Дністровського, Ізмаїльського, Іллічівського, Маріупольського, Миколаївського, Одеського, Ренійського, Скадовського, Усть-Дунайського, Херсонського морських портів, морських портів «Октябрьськ» та «Южний», а також філія «Дельта-лоцман» (м. Миколаїв) та філія «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса). Усього в ДП «АМПУ» працює понад 8,5 тисяч працівників.

Місцезнаходження ДП «АМПУ» визначено Статутом ДП «АМПУ», затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 24.03.2014 № 149 (далі - Статут ДП «АМПУ») - м. Київ, проспект Перемоги, 14.

Пунктом 7.12 Статуту ДП «АМПУ» визначено, що у складі Підприємства утворюється Головне Представництво - з метою координаційного, організаційного, інформаційного, методологічного та іншого забезпечення діяльності підприємства.

Місцезнаходження Головного Представництва Підприємства: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, а це адміністративна будівля площею 6 300 кв.м, використання якої для розміщення апарату управління ДП«АМПУ» (160 працівників) забезпечує значну економію державних коштів у порівнянні з витратами на оренду приміщень у м. Києві, а також значну економію витрат та часу на відрядження працівників філій ДП «АМПУ» з м. Києва до м. Одеса і навпаки.

Згідно з наказом ДП «АМПУ» від 17.06.2013 № 34 «Щодо закріплення робочих місць працівників» із 153 штатних одиниць лише 52 були закріплені за юридичною адресою підприємства: м. Київ, пр-т Перемоги, 14, решта 100 посад - за адресою Головного Представництва Підприємства: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Більш ніж 80% основних фондів ДП «АМПУ» розташовані у Одеському та суміжних регіонах. У морських портах, що розташовані в Одеському регіоні переробляється більш ніж 60% вантажів, а з урахуванням сусідніх регіонів - більш ніж 85% вантажів від загального обсягу.

Формування апарату управління ДП «АМПУ» здійснено переважно з працівників портів та інших підприємств морської галузі, що мешкають в Одеському та сусідніх регіонах.

Крім того, Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6547 від 15.08.2013, яке розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14, загальною площею 198,4 кв. м., який був укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ДП «АМПУ» є припиненим з 15.05.2015. Таким чином, видання Наказу забезпечило значну економію фінансових ресурсів державного підприємства завдяки переведенню підрозділів апарату управління ДП «АМПУ», зокрема служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи, з орендованих приміщень у м. Києві, проспект Перемоги, 14 до м. Одеси, вул. Ланжеронівська, 1 - в адміністративну будівлю, яка обліковується на балансі ДП «АМПУ».

Отже, твердження апелянтів про те, що апарат управління було розміщено саме в м. Києві не відповідає дійсності.

Апелянти зазначають також, що наказ взагалі не містить жодного пункту, яким би передбачалося проведення будь-яких виплат чи компенсацій працівникам, які переводяться на роботу в іншу місцевість.

В п. 2 наказу ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015 «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» зазначено, що «у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці з дотриманням вимог законодавства змінити істотні умови праці працівникам апарату управління...»

Тобто, всі вимоги законодавства мають бути дотримані до того, як істотні зміни умов праці будуть введені в дію: це й повідомлення працівників про наступну зміну умов праці, це й направлення наказу на ознайомлення до профспілкового органу, це й звернення до профкому по кожному окремому працівнику щодо надання згоди на застосування до нього істотних змін умов праці, виплата відповідних компенсацій у зв'язку з переведенням на роботу в іншу місцевість у разі згоди працівників, а також дотримання інших вимог законодавства.

Таким чином, питання дотримання законодавства щодо відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням на роботу в іншу місцевість може розглядатися тільки до тих працівників, які дадуть згоду на переведення.

Крім цього, в апеляційній скарзі зазначено, що наказ ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015 «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» згідно вимог п.п. 2 п. 7 Порядку погодження проектів розпорядчих документів ДП «АМПУ», затверджених наказом ДП «АМПУ» від 23.07.2014 № 155, зі змінами внесеними наказом ДП «АМПУ» від 26.12.2014 № 283 (далі - Порядок) мав бути погоджений (завізований) головою ППО ДП «АМПУ», оскільки зміст цього наказу стосувався членів профспілки.

У зв'язку з цим, слід зазначити, п.п. 2 п. 7 Порядку встановлює вичерпний перелік питань щодо управління персоналом щодо яких повинні бути погоджені проекти розпорядчих актів, зокрема з головою профспілкового комітету. Серед вказаних у абз. 1 п.п.2 п. 7 Порядку, відсутнє питання змін в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників. Крім того, п.п. 2 п. 7 Порядку визначає, що з питань прийняття на роботу, переведення, звільнення, оформлення відряджень, інших питань з особового складу, організації праці та заробітної плати, які розробляються, реєструються та зберігаються службою управління персоналом апарату управління, в обов'язкову порядку візуються: начальником служби управління персоналом; юрисконсультом юридичної служби; виконавцем документа.

Таким чином, наказ ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015 «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» відповідно до Порядку не повинен погоджуватися з головою ППО ДП «АМПУ», що обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та зокрема зазначено, що необхідність погодження всіх проектів розпорядчих документів з питань управління персоналом даним Порядком (зі змінами) не передбачена.

З вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на встановлених судом фактичних обставинах справи, наявних у справі доказах та вимогах трудового законодавства. При цьому, слід зазначити, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження та правового аналізу суду першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість рішення не впливають.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року по цивільній справі позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу і повідомлень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва