Справа № 758/8070/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Комсомольська Правда - Україна» про захист права на таємницю про стан здоров'я,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», яка видається ПрАТ «Комсомольська правда - України», опублікована стаття ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій розповсюджені дані про стан здоров»я позивача, факти його звернення за медичною допомогою, діагнози, а також відомості, одержані при медичному обстеженні. Зазначена публікація розміщена в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 а також вийшла друкованим накладом в НОМЕР_1 газети «Комсомольська правда в Україні» на 11 полосі, власником яких є ПрАТ «Комсомольська Правда-України». Зокрема, в статті розміщена інформація, що ОСОБА_1 протягом квітня-червня 2014 року звертався за медичною допомогою до лікарів медичної частини Київського слідчого ізолятора, лікарні швидкої медичної допомоги, Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України. В публікації зазначені діагнози ОСОБА_1: остеохондроз, розсіяний склероз, гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз, вірусний енцефаліт, набряк легень. Також в статті наведені відомості, одержані при медичних обстеженнях ОСОБА_1, щодо необхідності проведення операції одного з відділів хребця, його госпіталізації в медичній частині слідчого ізолятору, лікарні швидкої допомоги та спеціалізованому відділенні цієї лікарні, необхідності термінового стаціонарного лікування в спеціалізованому медичному закладі - Інституті нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова НАМН України, відмови ОСОБА_1 від огляду фахівцями для проведення призначеною стороною обвинувачення судово-медичної експертизи. Позивач вважає, що розповсюджена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права, передбачені Конституцією України, Цивільним Кодексом України, зокрема право на недоторканість особистого життя та на таємницю про стан свого здоров»я, факти звернення за медичною допомогою, діагнози, а також про відомості, одержані при медичному обстеженні. Інформація, яку поширив відповідач, є конфіденційною інформацією про фізичну особу, поширена інформація є доведеною до відома невизначеного кола осіб, порушує його право на таємницю про стан здоров»я. Позивач просить заборонити ПрАТ «Комсомольська правда - України» поширювати конфіденційну інформацію про стан здоров»я ОСОБА_1, а саме про факти його звернення за медичною допомогою, його діагнози, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні; зобов»язати відповідача вилучити тираж газети НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», а також статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», розміщену в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначали, що оприлюднення відповідачем інформації щодо стану здоров»я ОСОБА_1 має розглядатись не лише як окремий факт розповсюдження конфіденційної інформації, а виключно в контексті написаної статті, яка мала на меті довести до громадськості суспільно необхідну інформацію - факти порушення можновладцями конституційного принципу рівності всіх перед законом, незаконних дій службових осіб, з метою введення громадськості в оману та запобігти злочину - втечі з під варти особи, яка несе загрозу суспільству, адже злочини, в яких звинувачується колишній народний депутат, кваліфікуються відповідно до КК України як тяжкі та особливо тяжкі. Також представники відповідача вказували, що ОСОБА_1 є публічною особою й поставлені діагнози жодним чином не відображають його справжній стан здоров»я. Крім того, за тиждень до публікації в газеті інформація щодо стану здоров»я позивача була прилюдно донесена до широкого загалу через телебачення в передачі телеканалу ІСТV «Факти» та іншими ЗМІ. Представники відповідача вважають, що, отримавши інформацію із відкритих джерел, відповідачем було використано її в якості матеріалу для статті, якою забезпечено реалізацію конституційних прав громадян України на суспільно важливу інформацію щодо публічної особи - політичного діяча ОСОБА_1 та його незаконних дій у змові із службовими особами органів державної влади України.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», яка видається ПрАТ «Комсомольська правда - України», а також в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 опублікована стаття ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.8-12). В статті зокрема зазначено: « На прошлой недели и.о. генпрокурора Олег Махницкий отмечал, что есть еще один подозреваемый в особо тяжких преступлениях, который делает все, чтобы избежать ответственности. Как стало известно «Комсомолке», речь идет о бывшем народном депутате ОСОБА_1 который сейчас пытается вырваться из СИЗО, собирая справки о тяжелых болезнях. Уже давно подано ходатайство о его освобождении из-под стражи. …Срочно! Требуется операция! Защита ОСОБА_1 активизировалась, когда до окончания определенного судом срока заключения оставался примерно месяц. 25 апреля в Генпрокуратуру были поданы документы о том, что бывшему народному депутату требуется срочная госпитализация. И не куда-нибудь, а исключительно в институт нейрохирургии Академии меднаук Украины. Диагностированный у ОСОБА_1 остеохондроз больше нигде не излечивается - такое заключении дал доктор Цимбалюк, решивший, что больному требуется срочная операция на одном из отделов позвоночника. Тогда же в ГПУ передали еще одно врачебное заключение - доктора ОСОБА_11 которая нашла у ОСОБА_1 рассеянный склероз и также приписала немедленную госпитализацию. Таким образом, у подозреваемого оказалось два тяжелых диагноза, и оставалось только выбрать, какую болезнь лечить первой, а какую - второй. Терзаясь сомнениями, 26 апреля следствие решило создать специальную медицинскую комиссию для комплексного обследования заключенного. В ее состав вошли такие авторитетные врачи, как ОСОБА_5 - главный нейрохирург Минздрава, ОСОБА_6 - завотделением в Институте кардиологии им. Стражеско, ОСОБА_7 - завотделением сосудистой патологии головного мозга Института клинической и экспериментальной неврологии и психиатрии. Но от судебно-медицинской экспертизы подозреваемый отказывается. Состояние ОСОБА_1 изучают в Институте нейрохирургии. А буквально через неделю после обследования, 6 июня, его организм выкидывает новый номер и загоняет своего хозяина в Больницу скорой медицинской помощи с гипертоническим кризом. Это вроде не очень страшно, но только так кажется. Потому что после осмотра врачи БСМП ОСОБА_8 и ОСОБА_9 диагностируют куда более опасное заболевание - вирусный энцефалит и кладут пациента в специализированное отделение стационара. Доступ к больному вновь созданной экспертной комиссии МОЗ закрыт - ОСОБА_1 вторично отказывается от обследования у светил медицины. Но даже по тем документам, которые имеются у комиссии, завкафедрой инфекционных заболеваний Киевского медуниверситета им. Богомольца Ольга Голубовская энцефалит категорически опровергла. Хворей целый букет. А в БСМП и не спорили. Сразу после отъезда комиссии врачи пришли к новым выводам: ОСОБА_1 сначала записывают гипертоническую болезнь, потом отек легких. 12 июня от таких диагнозов снова отказываются и возвращаются к гипертоническому кризу, прибавляя уже известный нам остеохондроз, радикулярный и болевой синдром, ангиопатию сетчатки глаза и рассеянный склероз… Изучая букет хворей Лозинского, глава ГПУ ОСОБА_3 выразил предположение, что их попросту сфальсифицировали. К такому же выводу, возможно, придут те, кто будет изучать болезни ОСОБА_1…».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За ст. 11 даного Закону, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

З огляду на норми чинного законодавства про інформацію, а також наявну у справі газету та роздруківку електронного джерела із вказаною адресою відповідача (а.с. 8-11, 113), суд вважає доведеним факт поширення інформації відповідачем.

Стаття 32 Конституції України передбачає, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У відповідності до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

За змістом ст. 270 ЦК України, фізична особа має право на на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

У ч.1 ст.286 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

Згідно зі ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» (далі - Закон) інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 20 Закону, за порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом. Відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частинами 1 та 2 статті 21 Закону передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, відповідач у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» поширив інформацію про стан здоров'я позивача, яка є конфіденційною.

Частиною 3 ст. 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що суб'єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною.

Відповідно до положень ст. 29 Закону інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Позивач є народним депутатом 5 та 6 скликань Верховної Ради України.

На час виходу статті ОСОБА_1 підозрювався у вчиненні тяжких злочинів і знаходився у слідчому ізоляторі, що підтверджується листом Державної пенітенціарної служби України за №14/2-7830-14/Ш-4863 від 30.07.2014 року (а.с.46).

Зі змісту статті вбачається, що висвітлення діагнозів, встановлених позивачеві лікарями, пов'язується з наміром уможливити його звільнення з-під варти внаслідок надання невірних медичних висновків та встановлення неіснуючих хвороб за змовою з працівниками медичних установ пенітенціарної служби та інших лікарів.

В статті зазначається про встановлення діагнозів, а потім їх скасування, зокрема, вірусний енцефаліт, гіпертонічну хворобу, набряк легенів. Також в статті зазначається про двічі відмову ОСОБА_1 від проходження комплексного медичного обстеження авторитетними лікарями.

Виходячи з контексту статті, її метою було довести до громадськості суспільно необхідну інформацію - факти порушення конституційного принципу рівності всіх перед законом, незаконних дій службових осіб з метою введення громадськості в оману та запобігти втечі з-під варти особи, яка підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. Отже, поширена інформація є предметом суспільного інтересу.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що вказані у статті діагнози відображають справжній стан здоров'я позивача. З цих підстав в тому числі не можна говорити про те, що відповідачем була поширена інформація про дійсний стан здоров'я позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні не доведений і не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 269, 270, 275, 286 ЦК України, ст.ст. 1, 11, 20, 21, 29, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації», керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Комсомольська Правда - Україна" про захист права на таємницю про стан здоров"я - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова