ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16 листопада 2015 року Справа № 174/920/15-ц

п/с № 2/174/409/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 19.10.2015 р., позивачка зазначила, що 04.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, ОСОБА_2. Шлюб було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 133.

У шлюбі з відповідачем народилися спільні діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З весни 2015 року, вона та відповідач фактично сумісного спільного господарства не ведуть, оскільки їхня сімя розпалася, і вона подала позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем.

В останній час відповідач перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дитиною віку повноліття, однак відповідач цю норму сімейного права по відношенню до їхніх дітей - не виконує.

Діти потребують матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона не має змоги забезпечити дітей всім необхідним самотужки, так як прожитковий мінімум на дитину віком до 18 років складає на цей час 1455 грн., а вона отримує щомісячний дохід у розмірі близько 3000 грн., що безумовно не вистачає їй та двом дітям.

Відповідач працює у Вільногірському цеху Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського управління експлуатації газового господарства, і щомісячно отримує заробітну плату у розмірі близько 3000 гривень. Відповідач фізично здоровий, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Стягнень із щомісячних доходів відповідача згідно виконавчих документів - не здійснюється.

Вона також працює в м. Вільногірську у Вільногірському цеху Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського управління експлуатації газового господарства і щомісячно отримує заробітну плату у розмірі близько 3000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками обов'язку утримання дитини, є рішення суду про присудження аліментів в частці від доходу батька.

Згідно ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати, що їхні з відповідачем діти не мають ніякого матеріального доходу, та не мають на праві власності нерухомого майна в Україні.

Позивачка вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на її користь на утримання їхніх малолітніх дітей у розмірі 4/10 часток свого щомісячного заробітку (доходу), тобто розмір аліментів у вигляді 40 % щомісячного доходу відповідача є цілком розумним, оскільки розмір аліментів буде дорівнювати 40 % сукупного щомісячного доходу відповідача, що в свою чергу дозволяється, виходячи з пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого - максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом.

Керуючись ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 110 ЦПК України, позивачка прохає: стягнути на її користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, 07.02.2003 р. н., та сина, ОСОБА_5, 01.10.2008 р. н., в розмірі 4/10 часток його щомісячного доходу, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму встановлено в Україні для дітей віком до 18 років, на кожну дитину, починаючи з дня подачі цього позову і до досягнення дітьми віку повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі. З її додаткових пояснень витікає, що вона, відповідач та їх діти мають задовільний стан здоров'я, на обліку у лікарів ніхто не перебуває. Вона та відповідач мають у власності автомобіль ВАЗ, який був придбаний у шлюбі нею та відповідачем за спільні кошти і яким користується лише сам відповідач. Окрім дітей, інших непрацездатних осіб на утриманні у неї та відповідача немає.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав, але сам був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином 12.11.2015 р. під особисту розписку. Враховуючи, що позивачка не мала заперечень проти розгляду справи за відсутності відповідача, суд, відповідно до положень ст.ст.169, 224 ЦПК України, на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідача.

Дослідивши надані у справі письмові докази, а саме:

- копію свідоцтва про одруження, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 04.10.2002 р., актовий запис № 133, після одруження їм присвоєне спільне прізвище ОСОБА_2;

- копію свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_4 народилася 07.02.2003 року, батьками її зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- копію свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_5 народився 01.10.2008 року, батьками його зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- копію сторінок паспорта громадянки України, ОСОБА_1, 26.04.1983 р. н., та довідки про її ідентифікаційний номер платника податків;

- довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 27.10.2015 р., згідно якої ОСОБА_2, 18.12.1980 р. н., зареєстрований за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із факту невиконання встановленого законом обовязку батьком двох дітей, щодо участі в їх утриманні.

Сторони мають двох спільних дітей, доньку та сина: ОСОБА_4, 07.02.2003 р. н., та ОСОБА_5, 01.10.2008 р. н., які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, власних доходів не мають, при цьому позивачка і діти мають задовільний стан здоровя, доходи позивачки складаються з заробітної плати, середньомісячний розмір якої складає близько 3000 грн.

Відповідач також працевлаштований, розмір його заробітної плати складає близько 3 тис. грн., інших непрацездатних осіб на утриманні не має, стан здоровя має задовільний.

Сторони перебувають у шлюбі, проте мешкають окремо, спільне господарство не ведуть.

Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги, згідно ч.1 ст. 182 СК України, стан здоровя та матеріальне становище дітей, позивачки та відповідача, а також керується вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 7 СК України: 7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. 8. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. 9. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 141 СК України: 1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ст. 155 СК України: 1. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 2. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 3. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. 4. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного із батьків, з якого будуть стягуватися аліменти.

Суд доходить висновку, що будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обовязку щодо сплати аліментів на утримання дітей, на цей час відсутні.

Згідно ч.3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд, вирішуючи питання про розмір аліментів, повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів неповнолітніх дітей, інші обставини які мають істотне значення.

Суд також виходить з наступного розрахунку:

- згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», та внесених змін до цього закону, встановлено прожитковий мінімум на 2015 рік для дітей віком до 6 років, з 01 вересня 2015 р. - 1167 грн., з чого витікає, що 30% відсотків прожиткового мінімуму дитини у віці до 6 років, тобто мінімальний розмір аліментів, складає 350.10 грн.; прожитковий мінімум на 2015 рік для дітей віком від 6 до 18 років, з 1 вересня 2015 року - 1455 грн., з чого витікає, що 30% відсотків прожиткового мінімуму дитини у віці від 6 до 18 років, тобто мінімальний розмір аліментів, складає 436.50 грн., тобто суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на двох дітей у віці від 6 до 18 років складає - 873.00 грн.(436.50х2), 4/10 частки від середнього заробітку відповідача, близько 3 тис. грн., буде складати близько 1200.00 грн., тобто менше 1/2 частини доходу відповідача, що, в свою чергу, не суперечить вимогам ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи обґрунтування позовних вимог, що викладені в позовній заяві, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, дослідивши письмові докази у справі і оцінивши їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд доходить висновку, що позов обгрунтований, не суперечить вимогам закону, тому підлягає задоволенню в повному обсязі, що не буде порушувати прав та законних інтересів сторін, їх двох дітей та інших осіб і буде відповідати вимогам справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, в виді судового збору в сумі -487.20 грн., суд доходить висновку про покладення судових витрат на відповідача, згідно ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 180183,191 СК України, керуючись ст.ст. 88, 169, 209 ч.3, 212-215, 222-233, 294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, 18.12.1980 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого в Вільногірському цеху Дніпродзержинського УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз", зареєстрованого за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, 26.04.1983 р. н., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7 на-Печорі, Троїцько-Печорського району Республіки Комі, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованої за місцем проживання по вул. Лен. КомсомолуАДРЕСА_1, кім.3, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4, 07.02.2003 р. н., сина ОСОБА_5, 01.10.2008 р. н., у розмірі 4/10 частин щомісячного доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду, тобто, з 19 жовтня 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави України судовий збір за задоволену майнову вимогу в сумі 487.20 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.