Ухвала іменем україни
04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АББО», Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та інші, про заборону вчинення певних дій, вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а в грудні 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулись до суду з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АББО» (далі - ТОВ «АББО») та виконкому Іллічівської міської ради, уточнивши які, просили суд зобов'язати ТОВ фірма «АББО» припинити будівництво підземних гаражів у межах земельної ділянки площею 12 000 кв. м по АДРЕСА_1 та знести уже зведені будівлі гаражів, які значаться за адресою: АДРЕСА_2, як блок «А» площею забудови 1121 кв. м та блок «В» площею забудови 831 кв. м; зобов'язати солідарно ТОВ фірма «АББО» та виконком Іллічівської міської ради привести земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за цільовим призначенням прибудинкової території, стягнувши з них солідарно по 18 000 грн моральної шкоди на користь кожного з відповідачів та судові витрати. Позивачі посилаються на те, що розпочате на час подання позову та завершене за час розгляду справи в суді будівництво будівель «А» та «В», а також запроектована будівля «Б» знаходяться на земельній ділянці площею 12 000 кв. м, що є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1, власниками квартир в якому вони являються, та яка не надавалась і не могла надаватись під будівництво гаражів, яке здійснено з грубими порушеннями державних будівельних та санітарних норм, що суттєво порушує їх права як власників квартир.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ТОВ фірма «АББО» припинити будівництво підземних гаражів у межах земельної ділянки площею 12 000 кв. м по вул. 1 Травня в м. Іллічівську.

Зобов'язано ТОВ «АББО» знести будівлі підземних гаражів для легкових автомобілів по АДРЕСА_1 в об'ємі «перша черга», що значиться за проектом будівництва як блок «А», площею забудови 1 121 кв. м, складається із трьох секцій, в кожній із яких по 10 машиномісць; «друга черга», що значиться за проектом будівництва як блок «В», площею забудови 831 кв. м, складається із однієї секції, в якій розташовано 26 машиномісць.

Зобов'язано солідарно ТОВ «АББО» та виконком Іллічівської міської ради привести вказану земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за первісним призначенням прибудинкової території.

Стягнуто з ТОВ «АББО» на користь кожного відповідачів по 2 000 грн компенсації моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту допущення відповідачем порушень земельного законодавства, будівельних та державних санітарних норм при проектуванні, погодженні та будівництві спірних будівель та забудови прибудинкової території.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходив із того, що ТОВ фірма «АББО» є належним користувачем спірної земельної ділянки, використовує її за цільовим призначенням, а право власності позивачів указаним будівництвом не порушено. Доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територією, позивачами не надано.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Іллічівської міської ради від 30 травня 2003 року №172/6-XXIV було укладено договір оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2003 року, згідно з умовами якого ТОВ фірма «АББО» було надано в оренду земельну ділянку площею 12 000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 для розташування 5-ти поверхового 122 квартирного житлового будинку. Договір оренди укладено терміном на 49 років. Договір оренди зареєстровано в Іллічівському міському відділі земельних ресурсів 15 жовтня 2003 року за № 376.

Згідно з актом від 30 квітня 2003 року межі земельної ділянки встановлені в натурі з переданням межових знаків на зберігання землекористувачу. Передана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови (а. с. 21, т. 1).

Згідно з п. 2.1 договору оренди від 10 жовтня 2003 року, укладеним між Іллічівською міською радою та ТОВ фірма «АББО», земельна ділянка передається в оренду для розташування 5-ти поверхового 122 квартирного жилого будинку. Орендарю надається право зводити будівлі і споруди, згідно із затвердженою відповідно до вимог законодавства проектною документацією, проводити поліпшення стану земельної ділянки для її ефективного використання згідно з цільовим призначенням.

На вказаній земельній ділянці збудовано та рішеннями виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 31 травня 2007 року № 635 та від 18 грудня 2008 року № 1524 прийнято до експлуатації 1-ша та 2-га черги житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 29, т. 1).

Крім того, в межах земельної ділянки площею 12 000 кв. м по вул. 1-го Травня, 1г ТОВ фірма «АББО» було проведено будівництво спірних підземних гаражів.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 22 серпня 2002 року № 680 «Про доповнення рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 25 січня 2001 року» № 26, останнє доповнено п. п. 4 та 5, викладеними у наступній редакції: «4. Надати право ТОВ «АББО» проектування підземних гаражів в межах забудови 122-квартирного 5-ти поверхового жилого будинку з цокольним поверхом по АДРЕСА_2 5. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «АББО» розташувати необхідні майданчики, згідно з нормами проектування, над спорудою підземних гаражів» (а. с. 17, т. 1).

Позивачі є власниками квартир багатоквартирного будинку на земельній ділянці, біля якого було здійснено будівництво спірних гаражів. Як на підставу позовних вимог, вони посилалися на те, що земельна ділянка для будівництва відповідачеві не надавалась і не могла надаватись під будівництво гаражів, яке здійснено з грубими порушеннями державних будівельних та санітарних норм, що суттєво порушує їх права як власників квартир, оскільки будівництво здійснено на прибудинковій території.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд послався на те, що судом першої інстанції не було досліджено та не надано належної правової оцінки рішенню господарського суду Одеської області від 05 листопада 2012 року у справі за № 25/17-3028-2011 за позовом ОСББ «Номер вісім» до ТОВ фірма «АББО», третя особа - Виконавчий комітет Іллічівської міської ради Одеської області, про зобов'язання знести будівельні конструкції та припинення будівництва, яке набрало законної сили 19 листопада 2012 року, в позові було відмовлено повністю (а. с. 85-89, т. 5)

Зокрема, апеляційний суд зазначив, що обставини, встановлені під час розгляду вказаної справи, в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України мають преюдиціальне значення для даної справи, та вказав, що судом встановлено, що декларація від 28 серпня 2012 року свідчить про прийняття об'єкта підземних гаражів в експлуатацію, яка підтверджує, що його будування проведено у відповідності до будівельних норм та правил та завершено і зареєстровано в Інспекції ДАБК в Одеській області, а отже доводи щодо неправомірності його будівництва не знайшли свого підтвердження; докази відведення земельної ділянки як прибудинкової території в постійне користування або надання у власність організації, яка здійснює управління будинком, відсутні. У задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності порушення прав позивача - ОСББ «Номер вісім» (а. с. 53, т. 5).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду Одеської області від 05 листопада 2012 року у справі за позовом ТОВ «АББО» до Іллічівської міської ради Одеської області, третя особа - ОСББ «Номер вісім», про розірвання договору оренди, також встановлено, що право користування земельною ділянкою на умовах правовідносин оренди із власником землі Іллічівською міською радою у нового балансоутримувача майна ОСББ «Номер вісім» не виникло (а. с. 48, т. 5).

За таких обставин апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановивши обставини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивачів спірним будівництвом не порушено, оскільки належних доказів, які б підтверджували виникнення у них права користування земельною ділянкою, на якій здійснювалось будівництво, суду не надано.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Л.М. Мазур Г.В. Юровська