У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,

Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_4, державної виконавчої служби України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Петрокомерц-Україна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Осипенко Дмитро Олегович, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів, визнання недійсними актів про проведення прилюдних торгів, визнання недійсними свідоцтв про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від

10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 травня 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 грудня 2010 про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Банк Петрокомерц-Україна» (далі - ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна») заборгованості за кредитним договором у розмірі

5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 45 864 986 грн

86 коп., 1 100 грн штрафу за невиконання зобов'язань, судового збору у сумі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

26 березня 2012 року ТОВ «Українська експерта група» було підготовлено звіт про незалежну оцінку майна, а саме: машиномісця АДРЕСА_1, машиномісця АДРЕСА_2.

23 жовтня 2012 року зазначене майно, що на праві власності належить позивачу, було продане на прилюдних торгах ОСОБА_6

ОСОБА_3 зазначав, що під час організації та проведення прилюдних торгів відповідачами було порушено вимоги діючого законодавства, а саме: позивач та його представник не повідомлялись про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна; копія акту про проведення прилюдних торгів на адресу позивача не надсилалася; реалізація майна проводилась на підставі звітів про оцінку майна, строк дії яких закінчився.

З огляду на зазначене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації майна від 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними акти про проведення прилюдних торгів від 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними свідоцтва про право власності на машиномісця, видані на ім'я ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня

2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

4 лютого 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2014 року.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року скасовано ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 березня 2014 року, справу направлено на новий касаційний розгляд.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 4 лютого 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій не відповідають.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що прилюдні торги були проведені за заявою державного виконавця на підставі звіту про оцінку майна, строк дії якого на момент проведення прилюдних торгів хоч і закінчився, але позивачем не надано доказів, що вартість майна, яке підлягало реалізації на прилюдних торгах змінилася, внаслідок чого могли бути порушені його права або інтереси.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Судом установлено, що 3 грудня 2010 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 6 жовтня 2009 року становила

5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна

45 864 986,86 грн, 1 100 грн. штрафу за невиконання зобов'язань, судовий збір у сумі 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

20 травня 2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 грудня 2010 року судом було видано виконавчий лист.

27 травня 2011 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження з виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 грудня 2010 року.

27 січня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС було складено акти опису й арешту майна позивача, а саме: машиномісця АДРЕСА_1, машиномісць АДРЕСА_2.

Постановою державного виконавця Роєнко Р.В. від 29 лютого

2012 року для визначення вартості вказаного майна було призначено експерта (суб'єкта оціночної діяльності) - ТОВ «Українська експертна група» в особі Антонова В.О.

5 квітня 2012 року державним виконавцем було повідомлено позивача та третю особу - стягувача у виконавчому провадженні про оцінку арештованого майна боржника.

19 квітня 2012 року представником позивача на адресу відділу ДВС направлено заперечення щодо результатів проведеної оцінки арештованого майна та призначення рецензування звітів з незалежної оцінки майна.

25 липня 2012 року постановою державного виконавця за заявою представника позивача був призначений експерт, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання ОСОБА_9, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, для проведення рецензування звітів оцінки майна.

Заявою від 3 вересня 2012 року позивач відмовився від здійснення оплати послуг експерта з рецензування звітів про оцінку майна.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 серпня

2012 року, яка набрала законної сили, скарга позивача в частині оскарження дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України залишена без задоволення. Згідно зазначеної ухвали, порушень вимог закону в діях державного виконавця по призначенню експертів та проведення оцінки арештованого нерухомого майна судом не встановлено.

6 січня 2012 року між Державною виконавчою службою України та

ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» укладено генеральний договір № 1 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень.

28 вересня 2012 року укладено договір № 089/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належало позивачу, а саме: машиномісця АДРЕСА_1, за ціною 274 586 грн, а також договір

№ 090/12, за яким передано для реалізації машиномісця АДРЕСА_2 за ціною 888 916 грн.

23 жовтня 2012 року відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна що належить позивачу. Переможцем торгів визначено відповідача ОСОБА_6, який запропонував найвищу ціну.

5 грудня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Роєнко Р.В. було складено акти про проведення прилюдних торгів № № 314/7-1, 314/7-2, 314/7-3 з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_3

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і

реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Частинами 2 - 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами 1 та 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта

господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (п. 3.3 Тимчасового положення).

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»,

п. 7.1 Тимчасового положення, абз. 3 п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від

15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на

підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пп. 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Таким чином, ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пп. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Встановивши такі обставини, як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції не врахували, що після збігу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Отже, оскаржувані судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими.

За таких обставин, рішення судів першої й апеляційної інстанцій не можуть залишатись у силі, а підлягають скасуванню на підставі ст. 338 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня

2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2014 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_4, державної виконавчої служби України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Петрокомерц-Україна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Осипенко Дмитро

Олегович, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів, визнання недійсними актів про проведення прилюдних торгів, визнання недійсними свідоцтв про право власності передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: О.П. Касьян

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук