У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 005-07876-220414, згідно якого він розмістив в банку відповідача грошові кошти в розмірі 3 тис. євро, строком до 19 жовтня 2014 року, під 8,75% річних. Крім цього 22 квітня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 004-07876-220414, згідно якого він розмістив в банку відповідача грошові кошти у розмірі 5 тис. дол. США, на строк до 19 жовтня 2014 року, зі сплатою 10,75% річних. Після спливу строку дії договорів, позивач звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладів.

Посилаючись на те, що ПАТ «Дельта Банк» не повернув належні йому грошові кошти, позивач просив суд стягнути з відповідача суми неповернених вкладів у розмірі 3 тис. євро та 5 тис. дол. США.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 за договором банківського вкладу № 005-07876-220414 суму у розмірі 3 тис. євро, що еквівалентно 70 440 грн та за договором банківського вкладу № 004-07876-220414 суму в розмірі 5 тис. дол. США, що еквівалентно 111 200 грн, а всього стягнуто 181 640 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що 22 квітня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №005-07876-220414 («8 років разом») у євро, на строк до 19 жовтня 2014 року включно. Сума вкладу складає 3 тис. євро. Процентна ставка по вкладу становить 8,75 % річних. Відповідно до п. 1.6 договору банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1.

Також, 22 квітня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №004-07876-220414 у доларах США, на строк до 19 жовтня 2014 року включно. Сума вкладу складає 5 тис. дол. США. Процентна ставка по вкладу становить 10,75 % річних. Відповідно до п. 1.6 договору банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2.

20 жовтня 2014 року, 21 жовтня 2014 року та 24 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звертався до банку з заявами про отримання вкладів, у зв'язку з закінченням строку дії договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що банк не виконав своїх зобов'язань за вказаними договорами та не повернув внесені позивачем грошові кошти на його вимогу у визначені договорами строки, а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача.

Проте, повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Зі змісту договору банківського вкладу (депозиту) №005-07876-220414 вбачається, що відповідно до п. 1.10 вказаного договору передбачено, що вклад повертається по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_3.

Зі змісту договору банківського вкладу (депозиту) № 004-07876-220414 вбачається, що відповідно до п. 1.10 вказаного договору передбачено, що вклад повертається по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_4.

Згідно з п. 1.9 вказаних договорів таким самим шляхом відбувається зарахування процентів за вкладом, що виплачуються щомісячно.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 3-80гс14 від 02 вересня 2014 року.

Вказані обставини судами першої та апеляційної інстанцій помилково залишені без уваги, оскільки для правильного вирішення спору з урахуванням вимог закону та положень депозитних договорів судам необхідно з'ясувати, чи виконано банком погоджену сторонами процедуру повернення вкладів шляхом перерахування сум вкладів на визначені поточні рахунки, що може бути підтверджено виписками із відповідних рахунків.

Крім того, на підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено з уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому продовжено до 02 вересня 2015 року.

Отже, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Також у п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, а суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у судовому засіданні місцевого суду та суду апеляційної інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки на момент розгляду позовних вимог ОСОБА_6 та ухвалення відповідних рішень в банку запроваджено тимчасову адміністрацію і суди при цьому не повно визначили суб'єктний склад сторін справи.

Так, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі. Апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України на викладене також уваги не звернув і залишив вказане рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик