Справа № 426/2286/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

10 листопада 2015 року Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Гашинського М.А., при секретарі судового засідання Черкашеній Грибінюк І.В. розглянув за участю сторін, та їх представників в залі суду м. Сватове, у відкритому судовому засіданні, одноособово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання з ним його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 суду пояснив, що він із ОСОБА_2 перебував у фактичних шлюбних відносинах, вони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_4 й мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 забрала дітей й переїхала на орендовану квартиру до м. Сватове Луганської області, де проживає створивши нову сімю й має ще двох дітей. У звязку з тим, що відповідач не давала йому можливості бачитись із дітьми, 17.07.2014 року він звернувся до служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації із відповідною заявою й йому було дозволено брати дітей до себе з 15.00 години пятниці до 17.00 години неділі щотижня, про що головою Сватівської районної державної адміністрації було винесено розпорядження № 331 від 01.08.2014 року. Коли він забирав дітей, йому стало відомо, що діти проживають у неналежних умовах: погане харчування, діти недоглянені, до них застосовувалось фізичне насильство навіть із заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_3. В подальшому з різних видуманих причин відповідач перестала давати йому дітей. Оскільки у нього у власності є домоволодіння, він має постійний дохід отримуючи пенсію по інвалідності, має земельну ділянку як у власності так і у користуванні, тримає велике підсобне господарство, веде здоровий спосіб життя, тому вважає, що діти повинні проживати з ним.

Відповідач позов не визнала й суду пояснила, що умови проживання дітей з нею відповідають всім вимогам, вона придбала у власність газифіковане домоволодіння із водопостачанням та водовідведенням, діти забезпечені продуктами харчування, ОСОБА_4 відвідує школу, ОСОБА_5 дитячий садок. ОСОБА_6 проживає з позивачем, також відвідує школу. Позивач навчає ОСОБА_3 не поважати матір, лякає його нею, налаштовує проти неї. На виконання розпорядження голови Сватівської районної державної адміністрації вона позивачу надавала дітей, однак після того, як діти прибули від позивача хворі, піклуючись про них вона з причин хвороби дітей перестала їх надавати позивачеві. Останній раз коли він приїхав по дітей забрав старшого сина ОСОБА_3 і не віддав, перевів його у Оборотнівську школу й не дає можливості їй бачитись із сином і навіть спілкуватись за телефоном. Просить відмовити у задоволені позову.

Представник служби у справах дітей пояснив, що за умовами проживання діти можуть проживати як з матірю так і з батьком. Враховуючи думку малолітнього ОСОБА_3 вважає за доцільне частково задовольнити позов і визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком а інших дітей залишити з матірю.

Допитані у судовому засіданні свідки суду пояснили:

ОСОБА_7, що позивач її син, він займається землеробством, тваринництвом, має велике підсобне господарство. ОСОБА_8 проживає з сином у дуже добрих умовах, ходить до школи, завжди доглянутий, бажає жити з батьком тому, що мати його била. ОСОБА_8 зляканий матірю. Інші двоє онучат проживають з матірю у неналежних умовах.

ОСОБА_9, сільський голова С. Оборотнівка, що позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Неодноразово комісійно обстежувались житлово побутові умови для проживання дітей, складались відповідні акти. Умови для проживання дітей є. ОСОБА_1 гідний батько. Оформляється дитині путівка до табору відпочинку. Син ходить до школи, батько за дитиною піклується. Скарг на позивача від односельців не надходило.

ОСОБА_10, вчителька , що дитина навчається на достатньому рівні, всім необхідним забезпечена, всі завдання виконує, батько цікавиться успіхами сина займається вихованням, відвідує школу, приймає участь у життєдіяльності школи. Мати кілька разів телефонувала щоб поспілкуватись із сином. 03.10.2014 року мати приїздила до школи, щоб забрати дитину. Син відмовився йти до матері, упирався, плакав, просив, щоб вона його не забирала. Дитина скачає за братами та сестрами, скаржився, що мати його била.

ОСОБА_11, патронажна сестра, що діти на обліку у дитячого лікаря, всі рекомендації виконуються. При відвідувані дітей за місцем проживання відповідача вони чисті, між собою дружні, у будинку прибрано, все пості рано. Умови проживання задовільні, догляд за дітьми задовільний. Відношення матері до всіх дітей однакове.

ОСОБА_12, подруга відповідача, що з ОСОБА_2 проживає 4 дітей, вона отримує соціальну допомогу, має підсобне господарство. Діти забезпечені житлом, одягом, їжею. В кінці жовтня на початку листопада вона бачила у лікарні, й у місті як позивач кричав на сина ОСОБА_6.

ОСОБА_13, вихователь дитячого табору, що 01 червня 2015 року вона з дітьми, в тому числі і з ОСОБА_3, приїхала до м. Сватове на заходи присвячені захисту дітей. ОСОБА_3, коли побачив матір злякався і не хотів іти до неї. ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою , погрожувала директору школи, вчителям та вихователям.

Дитина розповідала, що коли він був у мами його били та лякали.

Майже за рік навчання у школі, дитина стала спокійною, життєрадісною, активізувався, став краще вчитись, завжди підготовлений до уроків, тісно й дружньо живе з батьком, готує його до школи батько. Бажає бути з братами та сестрами, скучає за ними хоче, щоб вони жили з ним.

ОСОБА_14, директор Оборотнівської ЗОШ, що 01 жовтня 2014 року за заявою батька прийняли ОСОБА_3 до школи. 3 жовтня 2014 року приїхала мати щоб забрати дитину. Документи їй віддали, однак дитина відмовилась їхати з матірю. Лише у листопаді документи були повернуті до школи.

З перших днів дитина була замкнутою, зляканою. З часом дитина розкрилась стала більш спокійною завдяки бабусі та класному керівнику. Батько відповідально ставиться до своїх обовязків і виконує їх, піклується про сина, забезпечує його виховання та догляд, завжди вони разом, веде господарство. Дитина зібрана до школи й готова до занять, стала урівноваженою, став товаришувати з однокласниками. Житлово побутові норми відповідають встановленим нормам. При спілкуванні з дитиною той пояснив, що йому краще з батьком. Бабусю називає мамою. Від питання щодо проживання з матірю ухиляється. Коли 01 червня 2015 року у м. Сватове підійшла мати щоб поспілкуватися, дитина заховалась за вихователя, не схотіла йти до матері.

Малолітній ОСОБА_3, що мама його брата і сестру била майже кожен день, в покарання ночував на дворі, мама закривала у погріб. Погано їх кормила. Зараз проживає з татом, все добре, все у нього є. Скучає за братами та сестрами. Якби мама його не била, то він би з нею жив. Бажає проживати з батьком. Коли ОСОБА_4 захотіла поїхати до тата, то мама її посварила.

Суд, вислухавши сторони, та їх представників, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне частково задовольнити позов ОСОБА_1, а саме визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем його проживання.

Так відповідно до ч..5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вказано у ч..1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачає ч. 1 та ч.2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Отже, відповідно до актів обстеження умов проживання дітей та батьків (а.с. № № 17, 59, 144, 164, 166), письмових висновків служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації ( а.с. № 18), проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 можливе як з батьком так і з матірю. Однак, враховуючи висновок в.о начальника відділу освіти Сватівської районної державної адміністрації за результатами психодіагностичного обстеження учня ІНФОРМАЦІЯ_7, що під час бесіди у нього були виявлені негативні емоції та спогади щодо матері, однозначне відділення дитиною себе від матері, болісність відчуття щодо порушення взаємодії в родині між батьком та матірю, відображення ступеня значущості батька та бабусі, пояснення допитаних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, Мол чанової Н.М., ОСОБА_13, ОСОБА_14 щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків стосовно виховання дітей, піклування про їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток особливо відносно малолітнього ОСОБА_3, привалювання його особистої прихильності до батька, більшу активність батька до реалізації мети готування дітей до самостійного життя через спільну й посильну участь в господарювання через повагу дитини як особистості, враховуючи особисту думку малолітнього щодо його місця проживання, а саме проживання при даних умовах з батьком, суд прийшов до висновку, що проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком буде відповідати його інтересам.

В іншій частині позовних вимог позивачу належить відмовити за недоведеністю так, як на вимогу ст.ст. 10, 11, 57 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін; доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Позивач мав довести у суді що крім створення належних житлово побутових умов, матеріального забезпечення ( а.с. № 128 -129, 163) у нього постійно існують соціально виховні та сімейно правові відносити із своїми малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хоча б на рівні відносин щодо малолітнього ОСОБА_3 не позбавляючи права матері на спільне проживання та виховання дітей. В свою чергу досліджені докази та допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили належний рівень соціально побутового забезпечення та виховання дітей, які на даний час проживають з відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 131, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 19, 161, 171 СК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за місцем його проживання.

В іншій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я ОСОБА_15 А Ш И Н С Ь К И Й