18.11.2015 Справа № 756/5875/15-ц
Справа пр. №2/756/3560/15
ун. №756/5875/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Великохацької В.В.
при секретарі - Приходько І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 05.12.2014 року ОСОБА_2 взяв у неї в борг грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов'язався повернути у термін до 01.04.2015 року.
Але, як стверджувала позивач, кошти, отримані в борг у сумі 5000,00 доларів США, відповідач досі не повернув у повному обсязі, безпідставно ухиляючись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 05.12.2014 року.
Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення позики, ОСОБА_1 просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі 105230,00 грн., 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності останній до суду не подавав.
За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 05.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (позикодавець) передала ОСОБА_2 (позичальник) грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США.
Ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики відповідачем було представлено розписку про отримання нею від позивача грошових коштів у сумі 5000,00 доларів США (а.с.6).
Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У розписці про отримання грошових коштів від 05.12.2014 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 01.04.2015 року.
У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти у повному обсязі не повернув, ухилившись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 05.12.2014 року.
Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У п.5 зазначеної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до вимог п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала ОСОБА_1, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 2000,00 грн.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.12.2014 року у сумі 105230,00 грн., 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у розмірі 673,87 грн. в дохід держави.
З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 105230 (сто п'ять тисяч двісті тридцять) гривень 00 (нуль) копійок, 2000 (дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок в дохід держави.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька