Справа № 562/999/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"25" серпня 2015 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Прадош О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовом до відповідача про витребування із незаконного володіння жилого будинку та земельної ділянки, які розташовані у АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 звернулася з позовом для захисту права власника у здійсненні володіння, користування та розпорядження своїм майном. ОСОБА_3 створює перешкоди, які заважають їй як власнику здійснювати повно і незаперечно свої права володіти, користуватися і розпоряджатися майном.

Відповідач в судові засідання, які відбулись 27.05.2015 р., 22.06.2015 р., 11.08.2015 р. та 25.08.2015 р. не з'явився, хоча про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Крім того, ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи шляхом оголошення у газеті "ВІСТІ РІВНЕНЩИНИ" (№25 від 26.06.2015 р.).

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 8 грудня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування № 1301.

Пунктом 1 Договору передбачено, що ОСОБА_4 в особі представника, подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар належний дарувальнику жилий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1, Рівненської області.

Відповідно до п. 2 Договору у власність обдарованої переходить жилий будинок, розмір жилої площі якого становить 42,6 м?, зазначений у плані літерою А-1, до якого примикають надвірні будівлі: Б - сарай, В - гараж, Г - вбиральня, К - колодязь, № 1 - огорожа.

Крім того, за вказаною адресою розташована земельна ділянка площею 0,2500 га, що надана у власність ОСОБА_2 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 18.01.2012 року серія НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_3 незаконно заволодів земельною ділянкою та житловим будинком і в ньому проживає. На жодні контакти він не іде, в будинок не пускає. Замок на вхідних дверях було змінено. Жодного договору найму між позивачем та відповідачем не існує.

ОСОБА_3 проживає в житловому будинку вже близько року без відповідної правової підстави, чим грубо порушує права власника.

Через незаконні дії ОСОБА_3 ОСОБА_2 доводиться наймати житло, хоча у її власності перебуває земельна ділянка та житловий будинок в якому вона могла б проживати.

Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Також, статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Враховуючи відсутність між позивачем та відповідачем зобов'язально-правових відносин, позов є обґрунтованим.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення є правомірними, ґрунтуються на законі, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 88, 208-209, 212-213, 215, 223-224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3 із незаконного володіння жилий будинок загальною площею 73,5 м? (житлова площа 42,6 м?, допоміжна 30,9 м?) з надвірними будівлями (сарай площею 36,1 м?; гараж площею 41,1 м?; вбиральня площею 1,2 м?; колодязь 12 н.п.; огорожа 30 м) та земельну ділянку площею 0,2500 га, які розташовані у АДРЕСА_1, Рівненської області.

Виселити ОСОБА_3 та інших мешканців з жилого будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні 60 копійок) на користь ОСОБА_2.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя