провадження № 2/760/7405/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи Фіщук М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
16.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 20.01.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 22.05.2010.
Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Починаючи з 2010 року, відповідач життям доньки не цікавився, коштів на утримання не надавав, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.03.2011 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх його доходів.

У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків, позивач просила позбавити його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5

Також у зв'язку із збільшенням витрат на утримання дитини позивач просила змінити розмір аліментів, який встановлений рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.03.2011, шляхом зміни способу їх присудження, а саме: стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 1 286 грн. з дня ухвалення рішення суду та досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засідання позов в частині позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».

Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

20.01.2007 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб.

Сторони мають доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 27.07.2007, батьком дитини зазначено ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Шлюб між сторонами був розірваний 22.05.2010, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 48. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 22.05.2010 (а.с. 8).

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.03.2011 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 15).

Відповідно до довідки № 180 від 07.10.2015 ТОВ «Українська будівельна компанія Сервіс» ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 36).

ОСОБА_3 працює в ТОВ «А.Т.К.» на посаді начальника зовнішньоекономічного відділу з 01.12.2010 та її щомісячна заробітна плата складає 7 000 грн. Цей факт встановлений на підставі довідки ТОВ «А.Т.К.» від 15.10.2015 (а.с. 38).

Згідно з характеристикою ТОВ «А.Т.К.» від 15.10.2015 позивач працює в ТОВ «А.Т.К.» на посаді начальника зовнішньоекономічного відділу з 01.12.2010, зарекомендувала себе позитивно, неодноразово нагороджувалася за сумлінну працю (а.с. 37).

З характеристики ОСОБА_5, яка видана за підписом директора та класного керівника ліцею №144 ім. Г. Ващенка, випливає, що ОСОБА_5 навчається в 2-Б класі ліцею № 144 ім. Г. Ващенка з 2014 року. Мати, ОСОБА_3, цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім'ї, приводить та забирає дочку зі школи, відвідує батьківські збори. Батько, ОСОБА_4, жодного разу не цікавився навчанням дитини у класного керівника. Дочку до школи не приводив та не забирав, на батьківських зборах присутнім не буває. (а.с. 39).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають (мають постійне місце реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1. Житло розмішене на 18 поверсі 25 поверхового будинку та складається з трьох кімнат. Загальна площа квартири складає 120 м2, житлова - 68,6 м2. Квартира обладнана усіма комунальними зручностями: водо-, електропостачанням. Умови житла в нормі. Для виховання та розвитку дитини обладнана кімната площею 16 м2. Цей факт встановлений на підставі акту обстеження умов проживання від 21.10.2015, який складений головними спеціалістами відділу з питань захисту дітей Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації Черкасовою В. А. та Фіщук М. М. та затверджений начальником служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації Давиденко В. (а.с. 40-41).

Згідно з висновком психологічного обстеження психолога ОСОБА_9, який затверджений директором Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_5 - врівноважена, відкрита дівчинка. Емоційна сфера дівчинки характеризується позитивною спрямованістю, почуттям задоволення та емоційного комфорту в родині, в якій вона на даний час проживає. У ОСОБА_5 виявлений міцний емоційний зв'язок з матір'ю, вона є для дівчинки авторитетним дорослим. Враховуючи вікові особливості та потреби малолітньої ОСОБА_5 міцної емоційної прихильності дівчинки до матері та дистанції у ставленні до батька, психолог вважає, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток малолітньої ОСОБА_5 (а.с. 42-43).

Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації надав висновок від 06.11.2015 року №108-19012/01, якому зазначив, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській в м. Києві державній адміністрації (засідання від 03.11.2015) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітньої ОСОБА_5(а.с. 44-45).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

За правилами статті 150 СК батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу статті 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд встановив, що вихованням, піклуванням про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також утриманням ОСОБА_5 займається її мати - ОСОБА_3

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частина 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 передбачає, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Орган опіки і піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надав висновок від 06.11.2015 № 108-19012/01, відповідно до якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання неповнолітньої доньки, не турбується про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримує родинних стосунків з дитиною.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, а тому суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне задовольнити їх частково з таких підстав.

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов'язані матеріально забезпечувати свою доньку ОСОБА_5

Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.03.2011 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Позивач просить змінити розмір аліментів, який встановлений рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.03.2011, у зв'язку з тим, що зазначений розмір є занадто низьким для утримання дочки.

Частина перша статті 192 СК передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006, роз'яснив, що «розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них….» (пункт 23).

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 184 СК передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України визначає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) стаття 184 СК відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтях 182-184 СК, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 та відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК враховується судом при розгляді цієї справи.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 192 СК, так і положень статей 183, 184 СК.

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд погоджується із доводами позивача, що її витрати на утримання дочки збільшились. Однак вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема відповідача та осіб, які можуть знаходитись на його утриманні, та можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що сплата аліментів на утримання дитини у розмірі 1286 грн. щомісячно, поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Виходячи з обставин справи, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача аліменти починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, частина перша статті 191 СК передбачає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів з дня пред'явлення позову, тобто з 16.09.2015.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»,

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», Законом «Про державний бюджет України на 2015 рік» статтями 150, 155, 164, 166, 180-184, 191, 192, СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 360-7 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Замінити розмір аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів та стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 44700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: 03037, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. (вісімсот гривень) з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 44700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: 03037, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 44700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко