З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1369/15-ц
09 листопада 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Битківського Л.М.,
з участю : секретаря Дякун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2011 року між ним та відповідачем укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00048531, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 9500 грн. з кінцевим терміном повернення 30 червня 2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних, а щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту. Порядок і строки повернення кредиту сторони визначили самим договором. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався не пізніше дати встановленої в графіку, що є додатком № 1 до договору банківського обслуговування, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших за суми платежів, що встановлені графіком, а також суми комісії за управління кредитом.
В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідачка, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася у звязку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України про кредитний договір.
Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 30.06.2011 року укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00048531, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 6300 грн. з кінцевим терміном повернення 30 червня 2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних, а щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту. Графік погашення кредиту та інші платежі вказані в додатку № 1 до вищевказаного договору.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору з відповідача підлягають до стягнення: 4679,95 грн. заборгованість по поверненню кредиту, 173,13 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 1042,86 грн. заборгованість по сплаті комісії.
Щодо вимоги про стягнення суми штрафу, згідно п.8 Спеціальної частини договору, визначеного позивачем у розмірі 25% від суми кредиту, то на думку суду вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
П.8 Спеціальної частини договору визначає можливість застосування штрафу у розмірі 25 % від суми кредиту у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів. П.3.3.3 Загальної частини договору передбачає обовязок позичальника у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку надати банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні пів року. Оскільки позивачем не представлено суду доказів невиконання позичальником, вищевказаного обовязку, а також не подано підтвердження надіслання банком боржнику письмової вимоги, про яку йдеться в п.3.3.3 Загальної частини договору, то в задоволенні вимоги про стягнення штрафу слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.
На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 213 215 ЦПК України, суд ,
Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пін НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк (ПАТ "ВіЕйБі Банк") 5895,94 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00048531 від 30 червня 2011 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 487,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Головуючий Битківський Л.М.