АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Семенюк Т.А.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт», поданою через представника Христича Олексія Валерійовича, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Айс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2014 року ПАТ Банк «Контракт» звернулося до суду з позовом до ТОВ «ПРОД-АЙС», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просило стягнути солідарно з ТОВ «ПРОД-АЙС», ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 377 424, 39 грн. та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» посилаючись на те, що строк користування кредитом сплинув, кредит позивачу не повернено, а письмові вимоги банка про усунення порушення основного зобов'язання залишились без задоволення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «ПРОД-АЙС», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Банк «Контракт» 376 225,75 грн. заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Справа № 758/14752/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/4845/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ Банк «Контракт» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що іпотекодавці відмінні від боржника, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки не є подвійним стягненням. Співмірність вимог є оціночним судженням та заборгованість є вищою за вартість предмету іпотеки. Крім того, задовольняючи вимоги в межах строку позовної давності суд не звернув уваги на те, що відповідачі заяви про застосування позовної давності не подавали.

У судовому засіданні представник апелянта Христич О.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 у добровільному порядку виконує частково рішення суду та на виконання рішення вже сплатив 28 000 грн.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «Прод - айс» укладено договір № 79/2013 про відкриття кредитної лінії, згідно з яким останньому було надано кредит у розмірі 273 500 грн. під 25 % річних зі строком повернення кредиту до 15.08.2014 року.

Цього ж дня між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався солідарно відповідати за виконання боржником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, комісії у розмірі та у випадках, передбачених договором про відкриття кредитної лінії.

Цього ж дня договір поруки, укладено між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_3 на тих же умовах, що і договір поруки, укладений з ОСОБА_2

21.08.2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (до укладення шлюбу ОСОБА_5) укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Договором іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов'язань боржника за основним договором.

ТОВ «Прод - айс» порушило умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 26.11.2014 року виникла заборгованість у розмірі 377 424, 39 грн. з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 260 284,67 грн.; заборгованість за простроченими процентами - 74 578,09 грн. та пеня у розмірі 42 561,39 грн.

26.08.2014 року ПАТ Банк «Контракт» надіслав позичальнику, поручителям та іпотекодавцям вимоги про сплату заборгованості з попередженням, що у разі не виконання вимоги можливе звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитом суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, а останній порушив умови кредитного договору по своєчасному поверненню кредитних коштів, а відтак позичальник та поручителі мають солідарно сплатити розмір заборгованості. Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходив з того, що пеня може бути стягнута лише у межах річного строку позовної давності. Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд виходив з того, що розмір заборгованості не співмірний з вартістю предмета іпотеки та у першу чергу має відповідати по зобов`язаннях сам позичальник, своїм майном, а не іпотекодавці, квартирою, яка є їх житлом.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки ТОВ «Прод - айс» порушило взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії, то суд першої інстанції підставно дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення всієї суми заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами як з позичальника так і з поручителів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що поручителі не давали спільну поруку, а уклали кожний окремий договір поруки з позивачем та помилково визнав, що в даному випадку боржник і обоє поручителів мають нести солідарну відповідальність.

У даному випадку кожний з поручителів відповідає солідарно з боржником за невиконання умов кредитного договору за правилами ч. 1 ст. 554 ЦК України, проте поручителі не є солідарними відповідачами між собою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стягуючи пеню у межах річного строку позовної давності суд не врахував положення ч. 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України, згідно з якою сплив позовної давності, є підставою для відмови в позові лише у тому разі, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачі просили застосувати до спірних правовідносин позовну давність, а відтак обмеження розміру пені річним строком суперечить вимогам ч. 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України та в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення пені у повному розмірі, а саме у сумі 42 561,39 грн.

Колегія суддів вважає, що судом неправильно застосовано до спірних правовідносин правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-11 цс 13, оскільки дана правова позиція стосується визначення перебігу позовної давності щодо платежів, які нараховуються щомісячно, проте не містить положень про те, що позовна давність по пені застосовується без заяви сторони про застосування позовної давності.

Суд першої інстанції також у порушення вимог ст. 88 ЦПК України задовольнивши позов до трьох відповідачів поклав обов`язок по сплаті судового збору лише на ОСОБА_2, а не на всіх відповідачів у рівних частках.

Крім того, у резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив складові боргу, який підлягає стягненню.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в частині стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову про стягнення пені у повному розмірі, а рішення щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителів підлягає зміні.

В решті рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає законним і обґрунтованим.

Так, згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК).

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки вартість предмета іпотеки оцінено у 720 000 грн.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що заборгованість за кредитним договором складає половину вартості предмета іпотеки, а відтак є неспівмірною з вартістю предмета іпотеки. Крім того, предметом іпотеки є житло, тоді як позивач має можливість забезпечити виконання боргових зобов`язань шляхом стягнення заборгованості як з позичальника, так і з двох поручителів, а у разі відсутності у останніх грошових коштів, за рахунок їх майна, яке може бути реалізовано у порядку виконання судового рішення.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суд виходив з принципів розумності та справедливості, що відповідає положенням п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Оскільки іпотекодавці відмінні від божника, то у даному випадку позивач самостійно обирає спосіб захисту та невиконання боржником чи поручителями вимог кредитора не позбавляє останнього заявляти і вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, враховуючи, що порушення зобов'язання відбулося ще у грудні 2013 року, а ПАТ Банк «Контракт» про таке порушення іпотекодавців не повідомив, а направив вимоги лише після закінчення строку договору 26.08.2014 року, а також те, що вимоги є неспівмірними вартості предмета іпотека, а іпотечне майно є житлом для трьох осіб, колегія суддів важає висновки суду про те, що заявлення вимог про стягнення звернення на предмет іпотеки з одночасним заявленням вимог і про стягнення боргу з боржника і фінансових поручителів є передчасним.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, а рішення в частині солідарного стягнення та розподілу судових витрат змінити, у зв`язку з чим абзац другий та четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Айс» солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» 377 424,39 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 260 284,67 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 74 578,09 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 42 561,39 грн. пені.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Айс» солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» 377 424,39 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 260 284,67 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 74 578,09 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 42 561,39 грн. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Айс», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» судові витрати по 1 218 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді