АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/757/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріНаконечній М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_9, треті особи: нотаріус Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернувся із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та батьком позивача ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № CSMWGA, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 70 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав Банку належний йому на праві власності житловий будинок з прибудовами по АДРЕСА_1. Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10.

Позивач вважає, що вказаним договором порушено його права, оскільки на час укладення договору він був неповнолітнім та проживав у будинку, який був предметом іпотеки, однак договір було укладено без згоди органу опіки та піклування.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати недійсним зазначений договір.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року позов задоволено та визнано недійсним договір іпотеки, укладений 18 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, відповідно до якого ОСОБА_9 передав в іпотеку будинок по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення іпотечного договору було порушено права неповнолітньої дитини - позивача по справі ОСОБА_8, який проживав та був зареєстрований у спірному будинку, оскільки не було отримано згоди органу опіки та піклування на передання житлового будинку в іпотеку, а тому договір іпотеки слід визнати недійсним.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Встановлено, що 18 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № CSMWGA, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 70 000 грн. на споживчі цілі строком до 18.02.2018 року (а.с. 6-8).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 18 лютого 2008 року укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку Банку житловий будинок з прибудовами по АДРЕСА_1 (а.с. 12-14). Вказаний будинок належить ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 1998 року.

Згідно даних погосподарської книги № 6 с. Дзензелівка Маньківського району, за 2006-2010 роки, головою домогосподарства по АДРЕСА_1, є ОСОБА_9, членами його сім'ї, які проживали та були зареєстровані за вказаною адресою, є: дружина ОСОБА_11 та сини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 83-84).

Згідно довідки Дзензелівської сільської ради № 699 від 15.10.2014 року житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 87).

Відповідно до довідки Дзензелівської сільської ради № 644 від 25.09.2014 року ОСОБА_8 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1, з 16 вересня 1998 року по 26 серпня 2008 року та з 08 серпня 2013 року по 30 серпня 2013 року (а.с. 89).

З метою отримання кредиту, укладенння договору іпотеки, отримання дозволу на іпотеку житлового будинку, ОСОБА_9 звернувся з відповідною заявою до Дзензелівської сільської ради Маньківського району.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дзензелівської сільської ради Маньківського району №15 від 24 січня 2008 року, ОСОБА_9 надано дозвіл на іпотеку житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.55,153).

Колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення про надання дозволу на іпотеку житлового будинку, виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради враховано інтереси, як неповнолітнього ОСОБА_12 так і неповнолітнього ОСОБА_8 - позивача по даній справі, оскільки при наданні дозволу на іпотеку житлового будинку виконавчим комітетом враховано, що в будинку проживають неповнолітні діти.

Даний висновок узгоджується з п.44 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» про те, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Даний висновок колегії судді узгоджується з вимогами ч.4 ст.12 ЗУ "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" про те, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл Органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону, а також з вимогами ч.ч.2,3 ст.18 ЗУ "Про охорону дитинства" про те, що діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником, оскільки ОСОБА_9 отримав дозвіл органу опіки і піклування на іпотеку житлового будинку, де проживали неповнолітні діти.

Згідно до п.14.9 договору іпотеки, договір підписаний іпотекодавцем добровільно - не під впливом тяжких обставин, загрози, примусу, насильства (морального або фізичного). Іншим членам сім?ї доведено до відома зміст та суть іпотечного договору і правові наслідки для них.

Відповідно до п.35.6 договору іпотеки (а.с.12-14), передача в іпотеку нерухомого майна вчинена за письмовою згодою дружини іпотекодавця (матері неповнолітніх) ОСОБА_11.

Колегія суддів приходить до висновку, що договір іпотеки між Банком та ОСОБА_9 від 18 лютого 2008 року, за умовами якого останній передав Банку належний йому на праві власності житловий будинок з прибудовами по АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, укладений відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не може бути визнаний недійсним у відповідності до вимог ст.ст.203,215 ЦК України.

На час укладення договору не порушено право позивача, як неповнолітнього, на користування житловим будинком переданим в іпотеку, оскільки при укладені даного договору отримано згоду органу опіки та піклування. В подальшому права позивача також не були порушені, а на час звернення з позовом до суду, позивач є повнолітньою особою.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача, викладене в позовній заяві, а саме: аналогічну позицію з позицією позивача про визнання договору іпотеки недійсним з посиланням на рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 червня 2013 року по справі №22-ц/793/1574/13, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2013 року, оскільки при розгляді зазначеної справи договір іпотеки було визнано недійсним у зв'язку з відсутністю взагалі згоди органу опіки та піклування на його укладення, в даній же справі така згода отримана.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем у справі, оскільки порушення прав позивача були вчинені нотаріусом, який посвідчував договір іпотеки та Службою у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації.

Так, відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторонами спірного договору іпотеки є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9, які визначили всі умови договору та набули відповідних прав і обов'язків за договором. Тому саме сторони договору повинні бути відповідачами у справі про визнання недійсним вказаного договору.

Колегія суддів також відхиляє твердження апелянта щодо пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач ОСОБА_8 не був стороною спірного договору, тому йому не було відомо про порушення його прав. Про існування договору іпотеки позивач дізнався 06.09.2014 року з листа, направленого Банком батьку позивача ОСОБА_9 з вимогою добровільно звільнити житловий будинок (а.с. 85-86).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; при невідповідності висновків суду обставинам справи та з неправильним застосування норм матеріального права,колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, оскаржуване рішення по даній справі скасовує та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_9, треті особи: нотаріус Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовляє.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_9, треті особи: нотаріус Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_9, треті особи: нотаріус Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :