11 листопада 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Профатило П.І.
при секретарі - Каліух К.М.,
за участю прокурора - Чорного В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Дарницької державної адміністрації м. Києва, про позбавлення батьківських прав,-
17 серпня 2015 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до ОСОБА_2, третя особи: служба у справах дітей Дарницької державної адміністрації м. Києва, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач, як батько дитини, життям її не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає, вихованням не займається, до дитини не приходить, батьківських обов'язків щодо дитини не виконує. Тому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Представник третьої особи, служба у справах дітей Дарницької державної адміністрації м. Києва, в судове засідання не з'явився, однак до суду від керівника служби надійшов лист з проханням розглянути дану справу у відсутності представника служби у справах дітей Дарницької державної адміністрації м. Києва.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Зі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що відповідач, ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 1902 (а.с. 9).
Зі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що 21.02.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 78 (а.с. 8).
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Приймаючи до уваги те, що батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток своєї дитини, не спілкується з дитиною, не навідує її за місцем проживання, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.150, ст. 164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст 10, 11, 131, 212-215,224-226 ЦПК України, суд-
Вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду Профатило П.І.