АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/3793/2015р. Головуючий у І інстанції Савлук Т.В
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретарів Круглика В.В., Лучко І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_15 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та звільнення житлового приміщення і зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності та в якій проживає та зареєстрована відповідач. Право на проживання в квартирі відповідачу було надано попереднім власником квартири ОСОБА_5.

10 листопада 2006 року вона отримала в дарунок зазначену квартиру і є її єдиною власницею, однак при укладенні договору дарування згоди на проживання та реєстрацію третіх осіб вона не надавала та договору оренди з відповідачем не укладала. Оскільки закон не передбачає у випадку зміни власника будинку перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, а відповідач не є членом сім'ї нового власника квартира, а тому утратила право на проживання в цьому жилому приміщенні, у зв'язку з чим , просить усунути перешкоди в користуванні власністю та зобов'язати відповідача звільнити жиле приміщення, та знятися з реєстрації та підлягає виселенню з квартири.

РішеннямДніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача: ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити з підстав , викладених у ній , ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те, що суд правильно відмовив у задоволені позову, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволені позову суд виходив з того, що позовні вимоги є необгрунтованими та не наведено правових підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач проживає та зареєстрована в даній квартирі за згодою попереднього власника, а тому не може бути позбавлена постійного місця проживання та реєстрації.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з наведеного, право членів сім'ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування квартири від 10 листопада 2006 року ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_10 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 8-9).

Відповідно до реєстраційного посвідчення № 025530 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 13 листопада 2006 року ОСОБА_1 зареєструвала в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, який посвідчений ОСОБА_11 приватний нотаріус КМНО 10.11. 2006 року ( а.с. 9).

Згідно довідки ЖЕО № 403 КП Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва від 14.11.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_9, з 13 серпня 1996 року, ОСОБА_4, та ОСОБА_12 2004 рокународження , тобто після народження ОСОБА_12 і ОСОБА_13, 2009 рокународження, зареєстрована в спірній квартирі з народження. ( а.с 10).

Відповідач вселилася в квартиру АДРЕСА_1 зі згоди ОСОБА_5 колишнього власника квартири , як дружина ОСОБА_9

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2010 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано ( а.с.86).

Після розлучення ОСОБА_9 виселився з зазначеної квартири, а відповідач з дітьми продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_1

19 жовтня 2014 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_4 повідомлення про припинення підстав для проживання та зняття її з реєстрації місця перебування ( а.с.11).

Проте її вимоги не були задоволені в добровільному порядку відповідачем.

З огляду на зазначене, відповідач набула права користування спірною житловою площею зі згоди попереднього власника квартири ОСОБА_5 і її право є похідним від права власності ОСОБА_5 на квартиру.

З укладенням договору дарування ОСОБА_14 квартири позивачу відповідач втратила право користування спірною жилою площею.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю, позивач посилалася саме на ці обставини , а не на положення ч.3 ст. 405 ЦК України , яка передбачає , що член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У зв'язку з втратою відповідачем право користування жилою площею з наведених підстав , позивач зобов'язана була звільнити спірне жиле приміщення та знятися з реєстрації, оскільки її проживання в спірному приміщенні порушує її права , як власника квартири , а тому позивач просила суд усунути перешкоди в користуванні її власністю , квартирою № 63 на проспекті Возз'єднання, 14 в м. Києві та зобов'язати відповідача негайно звільнити житлове приміщення та знятися з реєстрації, тобто по суті вимоги позивача зводилися до усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідача зі спірного жилого приміщення.

На це зокрема, в своїх письмових поясненнях, вказувала представник позивача та випливає зі змісту позовної заяви.

При вирішенні спору суд повинен виходити з тих обставин , якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а позивач ставила питання про усунення перешкод в користуванні власністю і зміст її вимог зводився до виселення відповідача зі спірної жилої площі та зняття з реєстрації.

У зв'язку з тим , що наведені обставини свідчать про те , що відповідач утратила право користування спірною жилою площею і з цих підстав підлягає виселення , а тому підлягають до задоволення і вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, жилим приміщенням , шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Виходячи з наведеного , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_15 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_4 та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: