АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/8525/2015 Головуючий в 1 інстанції - Макаренко В.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Болотова Є.В.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року про відмову у визнанні мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про виділ в натурі частини домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з цивільним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про виділ в натурі із спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, частку ОСОБА_4, загальною вартістю 457 024,00 грн., яка складається з: квартири № 2 у житловому будинку літер. "А", а саме: приміщення 2-1 - коридор площею 8,7 м2; приміщення 2-2 - кухня площею 17,6 м2; приміщення 2-3 - санвузол площею 7,0 м2; приміщення 2-4 - вітальня площею 24.7 м2; приміщення 2-5 - кладова площею 4,6 м2; приміщення 2-6 - хол площею 19,6 м2; приміщення 2-7 - житлова кімната площею 13,0 м ; приміщення 2-8 - санвузол площею 4,2 м ; приміщення 2-9 - житлова кімната площею 19,9 м2; приміщення 2-10 - житлова кімната площею 14.0 м"; загальною площею по квартирі № 2 -133,3 м2 та вартістю 324528,00 грн.; гаражу літер. "З-ІІ" площею 28,6 м2 та вартістю 128554,00 грн.; погребу під літер. "3-ІІ" площею 11,2 м2 та вартістю 3333,00 грн.; убиральні літер. "Ж" площею 1,0 м2. та вартістю 609,00 грн.; огорожі № 2 зі сторони вулиці Осінньої, шляхом визнання за ОСОБА_4 права приватної власності на виділену йому частку із спільного домоволодіння як окремий об'єкт нерухомого майна.

Крім того, позивач заявив клопотання про затвердження мирової угоди, яку просив судом визнати та закрити провадження у справі в частині позовних вимог, щодо якої досягнуто мирової угоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання про визнання мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про виділ в натурі частини домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про визнання мирової угоди. В скарзі посилалася на те, що судом першої інстанції до спірних правовідносин безпідставно застосовано норму матеріального закону, яка не регулює спірні відносини, зокрема судом застосовано ст. 376 ЦК України, якою врегульовано питання самочинного будівництва. Судом невраховано висновків суду апеляційної інстанції, що викладені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2014 у цій справі. А саме, Апеляційний суд м. Києва у названій ухвалі визнав, що суд першої інстанції відмовляючи у визнанні цієї ж мирової угоди не врахував, що спірний об'єкт з 26.12.2011 за Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації № КВ3 ведений в експлуатацію, а тому не є об'єктом самочинного будівництва. Ігноруючи ці обов'язкові вказівки, суд першої інстанції вдруге постановив ухвалу, яка за змістом та обґрунтуванням є ідентичною ухвалі цього ж суду від 13.09.2013, яка скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2014 (з урахуванням виправленої описки ухвалою від 11.07.2014).

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явилась. Про розгляд справи повідомлена.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу, проте просив ухвалу скасувати, а провадження по справі закрити, так як мирова угода між сторонами вже затверджена і провадження в справі закрито.

Дослідивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виділ в натурі частини домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності.

Сторони по справі подали до суду першої інстанції заяву про визнання мирової угоди та підписаний текст мирової угоди наступного змісту:

сторони вирішили виділити в натурі та зареєструвати право власності за ОСОБА_4, з видачею йому свідоцтва про право приватної власності, на належну йому частку із спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, як окремий об'єкт нерухомості, який складається з:

1) квартири № 2 у житловому будинку літер. "А", а саме:

- приміщення 2-1 - коридор площею 8,7 м2;

- приміщення 2-2 - кухня площею 17,6 м2;

- приміщення 2-3 - санвузол площею 7,0 м2;

- приміщення 2-4 - вітальня площею 24,7 м2;

- приміщення 2-5 - кладова площею 4,6 м2;

- приміщення 2-6 - хол площею 19,6 м2;

- приміщення 2-7 - житлова кімната площею 13,0 м2;

- приміщення 2-8 - санвузол площею 4,2 м2;

- приміщення 2-9 - житлова кімната площею 19,9 м2;

- приміщення 2-10 - житлова кімната площею 14,0 м2;

загальною площею по квартирі № 2 - 133,3 м2;

2) гаражу літер. "3-П" площею 28,6 м2;

3) погребу під літер. "3-П" площею 11,2 м2;

5) огорожі зі сторони вулиці Осінньої (споруда № 2),

також даною угодою сторони підтвердили намір припинити право спільної часткової власності сторін на частину домоволодіння, одночасно сторони підтверджують, що здійснена Позивачем реконструкція з добудовою квартири № 2 у житловому будинку літер. "А" та гаражу літер. "3-П" проведена з дотриманням умов договору від 21.04.2007 про погодження порядку володіння та користування житловим будинком № АДРЕСА_1 із земельною ділянкою та надвірними будівлями спільної часткової власності (тобто з дозволу співвласників).

Постановляючи ухвалу про відмову в затверджені мирової угоди, суд прийшов до висновку про те, що

визнання мирової угоди між сторонами на вказаних умовах не відповідає вимогам закону, та суперечить правам та інтересам інших осіб.

Колегія суддів з таким висновком погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу з урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи та вірно застосував положення процесуального права виходячи з наступного.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що позивачем була проведена реконструкція з добудовою квартири АДРЕСА_1

Відповідно до змісту мирової угоди така реконструкція була проведена зі згоди інших співвласників, між якими не існує спору щодо права на частки та конкретні приміщення.

В мировій угоді зазначено , що сторони вирішили виділити в натурі та зареєструвати право власності за ОСОБА_4, з видачею йому свідоцтва про право приватної власності, на належну йому частку із спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, як окремий об'єкт нерухомості, далі по тексту.

Повноваженнями, щодо прийняття в експлуатацію реконструйованих приміщень, а також видачі свідоцтв про право власності на них , реєстрації цих прав наділені відповідні державні органи, а не суд чи сторони по справі, які укладали дану мирову угоду.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами може стосуватись лише прав та обов'язків сторін по справі.

До матеріалів справи не надані відповідні докази, з яких суд міг би встановити, що сторонам по справі відмовлено компетентними органами у видачі свідоцтв на право власності після проведення реконструкції, реєстрації цих прав, та про те, що сторони позбавлені можливості в спосіб визначений Законом оформити право власності на спірні приміщення.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що затвердження мирової угоди в редакції, яка була підписана сторонами, не відповідає вимогам Закону та зачіпає права інших осіб.(органів, які наділені повноваженнями видавати свідоцтво про право власності, реєструвати ці права)

Доводи апелянта про те, що ухвалою апеляційного суду від 02 липня 2014 року встановлено, що об'єкт прийнято в експлуатацію і він не є самочинним будівництвом, не спростовує вищенаведених висновків суду з приводу відсутності спору між сторонами, та намагання останніми в спрощений спосіб, не передбачений законом отримати правовстановлюючі документи на реконструйоване приміщення.

З урахуванням вимог процесуального закону - ст.175 ЦПК України., відповідно до яких суд не має повноважень змінювати зміст мирової угоди , а лише перевіряє її на відповідність вимогам Закону та чи порушує вона права інших осіб, суд обґрунтовано відмовив в затвердженні такої мирової угоди.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: