№ 752/142/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва

у складі:головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретарів Олійник А.І.,Савченко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,-

В С Т А Н О В И В :

02.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся доГолосіївського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з підстав не проживання останньої без поважних причин протягом року за вказаною адресою (а.с.1-2).

09.07.2014 року відповідачем ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1. про усунення перешкод у користуванні житлом - квартирою АДРЕСА_1та вселення, вказуючи на наявність усної домовленості щодо користування спірним житловим приміщенням та не проживання у ньому з поважних причин (а.с.34-35).

Як вбачається з ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року, касаційною інстанцією скасовано рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26.08.2014 року і ухвалу апеляційного суду м.Києва від 28.10.2014 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.128-129).

Касаційною інстанцією констатовано не встановлення судами фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надання оцінки доводам відповідача про домовленість між сторонами з приводу користування спірним житловим приміщенням та поважність причин не проживання останньої у спірному житлі, та чи визнавав позивач за останньою право користування спірною квартирою.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом і його представник підтримали заявлений позов, не визнали заявлений до ОСОБА_1 зустрічний позов, наполягали на задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом і її представник, не погоджуючись із заявленими ОСОБА_1 вимогами, предявлили зустрічну позовну заяву, на задоволенні якої наполягализ викладених у неї підстав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити та задовольнити зустрічний позов з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З обставин викладених у позовних заявах, які за ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнаються сторонами, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 З матір'ю відповідача - ОСОБА_3 позивач припинив спільне проживання і ведення спільного господарства у 1997 році, шлюб між ними розірвано 15.03.2011 року. ОСОБА_2 після розірвання шлюбу між батьками залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_3

Згідно довідки Київського національного університету технологій та дизайну №4/6882 від 17.06.2014 року, ОСОБА_2 навчається в університеті з 01.09.2009 року по 30.06.2014 року.

Згідно актів, що були складені інспектором КП «ЖЕО-109», від 31.03.2009 року №8, від 31.03.2014 року №19, від 06.06.2014 року №30, ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 1997 року.

Суд бере до уваги показання, допитаних у судовому засіданні свідків, як доказ, з огляду напідтвердження останніми існування між сторонами домовленості щодо передачі ОСОБА_2 у майбутньому спірної квартири, визнання ОСОБА_1 за відповідачем право на користування спірною квартирою.

Доводи позивача ОСОБА_1 і його представника про втрату права відповідача на користування спірним житлом, з огляду на не проживання останньої більше шести місяців в ньому, за умови встановлених судом обставин, є непереконливими та не можуть покладатись судом в основу рішення.

Окрім того, відповідач за зустрічним позовом не спростував належними та допустимими доказами факту не перешкоджання ним безперешкодного користування житловим приміщенням ОСОБА_2, а відтак остання об'єктивно, з незалежних від неї причин була позбавлена можливості користуватися спірною квартирою.

Вказані обставини вочевидь свідчать про порушене право позивача за зустрічним позовом на користування нерухомим майном і правомірно звернулася до суду з цивільним позовом, який підлягає задоволенню.

Ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а відтак підлягає стягненню судовий збір на користь позивача за зустрічним позовом у сумі 243грн 60к.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212 та 213 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зустрічний позовОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задовольнити.

Усунити перешкоди у користуванні житлом та вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243грн 60к.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Сальникова