Справа №490/5662/13-ц 18.11.2015 18.11.2015 18.11.2015
Провадження №22-ц/784/2653/15
Справа 490/5662/13-ц
Провадження № 22ц/784/2653/15 Головуючий у 1-ї інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю. Локтіонової О.В.

при секретарі: Харитоновій І.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ«ПриватБанк)

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року

за його позовом

до ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітніх дітей

ОСОБА_6 і ОСОБА_7

про звернення стягнення на іпотечне майно, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, який уточнював та остаточно просив про звернення стягнення на іпотечне майно в межах кредитної заборгованості в розмірі 68 449 доларів США 39 центів, еквівалентному 1 013 050 грн. 97 коп., виселення відповідачів зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову посилався на те, що 6 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та позичальником ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1МО/2007, за яким банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100 000,00 доларів США строком до 3 лютого 2012 року зі сплатою 16% річних.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 6 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46.80кв.м..

Посилаючись на те, що внаслідок порушення відповідачем кредитних зобов'язань виникла заборгованість, яка станом на 10 листопада 2014 року становить 68 449 доларів США 39 центів, що еквівалентно 1 013 050 грн. 97 коп., позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ним житлового будинку з можливістю укладенням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, а також виселити з вказаного будинку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., як осіб, які зареєстровані та проживають в ньому, зі зняттям останніх з реєстраційного обліку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на наявність передбачених законом підстав для звернення стягнення на належне відповідачеві ОСОБА_3 іпотечне майно та виселення осіб, які в ньому проживають, неможливо задовольняти позовні вимоги через положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З такими висновками суду в частині застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» погодитися не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

При вирішенні справи судом встановлено, що 6 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено у простій письмовій формі кредитний договір за №1МО/2007, згідно якого останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100000 доларів США строком до 3 лютого 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних або у розмірі 32 % річних - у разі несвоєчасного погашення кредиту, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у терміни, передбачені договором (а.с.26-29).

З метою забезпечення належного виконання кредитного договору, в той же день - 6 лютого 2007року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності з 2006 року житловий будинок АДРЕСА_1, оціночною вартістю 246 187грн. 50коп. (а.с.30-32).

З 2008 року з дозволу власника, але без дозволу іпотекодержателя, у вищевказаному житловому будинку зареєструвалися та стали постійно проживати відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та малолітні діти - ОСОБА_6, ОСОБА_7. (а.с.18).

Звертаючись з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк посилався на те, що позичальник має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 листопада 2014 року становить 68 449 доларів США 39центів, що еквівалентно 1 013 050 грн. 97 коп., у тому числі: 32 528 доларів США 73 цента - заборгованість по кредиту, 22 770 доларів США 13 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом та 13 150 доларів США 53 цента - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Розмір, нарахованої банком заборгованості, позичальником та його представником у судових засіданнях не оспорювався.

17 квітня 2013 року на адресу позичальника та майнового поручителя ОСОБА_3 позивачем направлена вимога щодо виконання зобов'язань та погашення заборгованості (а.с.10-12).

В той же день на адресу відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 банком направлена вимога щодо наступного їх виселення з іпотечного майна, у випадку невиконання зобов'язань позичальником ОСОБА_3, яка ним належним чином ним вручена 29 квітня 2013 року, але до наступного часу не виконана (а.с.13-25).

В силу положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобов'язання передбачено пунктами 13.3, 18.8, 18.9, 24-29 іпотечного договору.

Такі умови кредитного та іпотечного договорів дають позивачу право привести у дію механізм, передбачений вищезазначеною нормою закону і ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а суду, відповідно до положень ст.ст.525-526, 546, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» - розглянути пред'явлені вимоги по суті.

Разом з тим, відмовляючи у зверненні стягненні на іпотечне майно, суд першої інстанції послався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не звернув увагу, насамперед на те, що предмет іпотеки придбано не за кредитні кошти, та він не є постійним місцем мешкання іпотекодавця, та, окрім цього, установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-483цс15 та від 16 вересня 2015 року у справі №6-492цс15.

За таких обставин та з урахуванням положень статті 1054 ЦК України, статей 12, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів вважає, що наявні усі підстави для звернення стягнення в межах 68449 доларів США 39 центів, що еквівалентно 1 013 050грн. 97 коп., на предмет іпотеки з встановленням його початкової ціни в 246 187 грн. 50 коп. у відповідності до п.12 іпотечного договору. При цьому реалізацію предмету іпотеки слід визначити шляхом його продажу та укладення договору купівлі-продажу іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору з наданням усіх необхідних повноважень.

Визначаючи початкову ціну для реалізації предмету іпотеки, колегія суддів виходила із оцінки іпотечного майна, яка проводилася на момент укладення договору іпотеки та узгоджувалася усіма сторонами, так як інших допустимих доказів щодо зміни суми оцінки спірного майна на час розгляду справи в більшу або меншу сторону, сторонами по справі суду не надано.

Одночасно, за змістом статті 40 Закон України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, які зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму був укладений до моменту укладення іпотечного договору або був укладений після іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 спільно з їх малолітніми дітьми зареєструвалися в іпотечному житлі, після укладення іпотечного договору, і без згоди на те іпотекодержателя, а тому на них не розповсюджуються застереження, передбачені статтею 40 Закону України «Про іпотеку».

Окрім цього, банком на їх адресу надсилалася письмова вимоги про звільнення житлового приміщення будинку АДРЕСА_1, але до наступного часу зазначені відповідачі не виселилися із спірного житла.

Отже, банком процедура та порядок досудового попередження мешканців про звільнення спірного будинку дотримані, і тому є законні підстави для задоволення вимог банка про виселення зазначених відповідачів зі спірного житла.

Підстав для надання при виселенні відповідачу ОСОБА_4 і відповідачки ОСОБА_5 сумісно з їх малолітніми дітьми, іншого жилого приміщення немає, так як із змісту статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку», частин 2,3 статті 109, 169 ЖК УРСР вбачається, що таке приміщення може надаватися тільки іпотекодателю, який передав в іпотеку банку жиле приміщення, що було придбане не за рахунок кредитних коштів. Зазначені відповідачі не є іпотекодателями, а проживають у будинку за умовами найму.

За такого, позов в цієї частині є також обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В той же час, немає підстав для задоволення вимог банка про зняття відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 спільно з їх малолітніми дітьми з реєстраційного обліку за вказаним місцем мешкання, так як такі вимоги повинні пред'являтися до належного відповідача, до компетенції якого входить вирішення такого роду питань.

Окрім цього, рішення суду про виселення є підставою для скасування реєстрації осіб, які виселяються із житлового приміщення.

На підставі ст.88 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій: з відповідача ОСОБА_3 - 7 825грн. 80коп. судових витрат і з ОСОБА_4, та ОСОБА_5 по 57 грн. 35 коп. з кожного, та на користь держави за недоплачений позивачем судовий збір в суді першої інстанції з відповідача ОСОБА_3 - 213грн. 0коп. і в суді апеляційної інстанції з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 60 грн. 90коп..

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що також діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно та виселення - задовольнити.

Звернути стягнення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в межах заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №1МО/2007 від 6 лютого 2007 року в загальному розмірі 68 449 доларів США 39 центів (що еквівалентно 1 013 050 грн. 97 коп.), яка складається з заборгованості по тілу кредиту 32 528 доларів США 73 центи (що еквівалентні 481425 грн. 21 коп.), заборгованості за процентами в розмірі 22 770 доларів США 13 центів (що еквівалентні 336 997 грн. 92 коп.) та по пені в розмірі 13 150 доларів США 53 центи ( що еквівалентні 194 627 грн. 84 коп.) на предмет іпотеки у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 46,8кв.м., житловою площею 29,9кв.м., належного на праві власності ОСОБА_3, та переданого ним в іпотеку на підставі договору від 6 лютого 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк»» та ОСОБА_3 і посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В., шляхом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з визначенням початкової ціни в сумі 246 187грн. 50коп., та з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки: отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також малолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати з ОСОБА_3 в розмірі 7 825 грн. 80 коп., з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 57 грн. 35 коп. з кожного.

Стягнути на користь держави судовий збір з ОСОБА_3 в розмірі 213 грн. 00 коп., та з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 60 грн. 90 коп. з кожного.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, що діє також в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді