АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6047/15 Справа № 206/8422/14 Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р.О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Черненкової Л.А.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» на заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», ОСОБА_5 за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання вкладником та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилаючись на те, що між ОСОБА_6 з однією сторони, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з іншого боку, укладений договір про відступлення права вимоги по договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «АКТАБАНК». За умовами вказаного договору, ОСОБА_6 відкрила депозитний рахунок в банківській установі, що належить ПАТ «АКТАБАНК», у розмірі 2 700 000 грн. з процентною ставкою 23 % річних.

За договором про відступлення права вимоги ОСОБА_6, як первісний кредитор, а позивачі, як нові кредитори у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 450 000 грн. та зобов»язались сплатити ОСОБА_6 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 150 000 грн.

15 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 виступила поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5 щодо сплати винагороди.

22 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як новий кредитор відступає, а ОСОБА_4, як новий кредитор приймає право вимоги у розмірі 150 000 грн.

У вересні 2014 року вони звернулись до відповідача з вимогою відкрити поточні рахунки та зарахувати на ці рахунки грошові кошти у розмірах, визначених договорами про відступлення права вимоги від 15 серпня 2014 року та 22 серпня 2014 року, але до даного часу відповідачем не вчинено жодних дій.

18 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ «АКТАБАНК» укладений договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369.

01 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_6, як первісний кредитор, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як нові кредитори у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 27 800 грн. та зобов»язались сплатити ОСОБА_6 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 27 800 грн.

01 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 виступила поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5 щодо сплати винагороди у розмірі 7 800 грн.

При цьому, 05 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги по договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369 від 18 січня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_4, як новий кредитор, приймає право вимоги у розмірі 7 800 грн.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до відповідача з вимогою про зарахування грошових коштів на їхні поточні рахунки у розмірах, визначених договорами про відступлення права вимоги від 01 вересня 2014 року та 05 вересня 2014 року, але до даного часу відповідачем не вчинено жодних дій.

У зв'язку із викладеним, просять визнати їх вкладниками ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року з вимогами у розмірі 150 000 грн. кожному з них, а також зобов'язати ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі їх особистих заяв поточні рахунки в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на дані рахунки за дорученням ОСОБА_6 грошові кошти з депозитних рахунків останньої в ПАТ «АКТАБАНК» у розмірі 150 000 грн. кожному з них та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у розмірі відповідно 20 000 грн. та 7 800 грн. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 157 800 грн.

Заочним рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задоволено (а.с.62-65).

Визнано ОСОБА_2 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 грн.

Визнано ОСОБА_3 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 грн.

Визнано ОСОБА_4 вкладником ПАТ «АКТАБАНК» за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року з вимогами в сумі 150 000 грн.

Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_2 на підставі її особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_6 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 гривень та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 20 000 грн.

Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_3 на підставі її особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_6 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 грн.

Зобов'язано ПАТ «АКТАБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відкрити ОСОБА_4 на підставі його особистої заяви поточний рахунок в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на такий рахунок на підставі доручення ОСОБА_6 грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 150 000 грн. та грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_6 в ПАТ «АКТАБАНК» в сумі 7 800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 157 800 грн.

Не погодившись з заочним рішенням суду ПАТ «АКТАБАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договори про відступлення права вимоги, як за змістом так і за формою відповідають встановленим законом вимогам, а тому порушені права позивачів на відкриття та зарахування грошових коштів на поточні рахунки, підлягають захисту.

Однак, погодитись з таким висновком неможливо.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2014 року між ОСОБА_6 та відповідачем укладений договір банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т, за умовами якого останній приймає грошові кошти в розмірі 2 700 000 грн. на строк два місяця з 19 червня 2014 року по 19 серпня 2014 року, з зобов»язанням повернути суму вкладу в обумовлений договором строк, та сплатити проценти за вкладом.

15 серпня 2014 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір про відступлення права вимоги по договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_6, як первісний кредитор, а позивачі, як нові кредитори у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 450 000 грн. та зобов»язались сплатити ОСОБА_6 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 150 000 грн.

15 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 виступила поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5 щодо сплати винагороди.

22 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з участю ПАТ «АКТАБАНК» укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як новий кредитор передає, а ОСОБА_4, як новий кредитор приймає на себе право вимоги у розмірі 150 000 грн. за договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-208098/Т від 19 червня 2014 року.

18 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ «АКТАБАНК» укладений договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369.

01 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_6, як первісний кредитор, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як нові кредитори за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369 від 18 січня 2013 року, у відповідних частках прийняли на себе право вимоги у розмірі 27 800 грн. та зобов»язались сплатити ОСОБА_6 винагороду за відступлене право вимоги у розмірі 27 800 грн.

01 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 виступила поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5 щодо сплати винагороди у розмірі 7 800 грн.

05 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги по договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369 від 18 січня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_4, як новий кредитор, приймає право вимоги у розмірі 7 800 грн. за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 197369 від 18 січня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України - договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ст.1058 ЦК України).

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки, за договором банківського рахунку - поточні рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Договір банківського рахунку є публічним договором, тобто банк повинен укласти договір банківського рахунку з будь-яким клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах. Банк не має права відмовити клієнту у відкритті банківського рахунка, якщо дотримано наступних умов: клієнт звернувся до банку з пропозицією відкрити рахунок для вчинення відповідних операцій за рахунком, які передбачені законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією; відкриття рахунка не призведе до порушення законодавства та економічних нормативів; у банка є необхідні виробничі та технічні можливості для відкриття рахунка; відсутні інші причини, що позбавляють банк можливості відкрити рахунок.

Можливість відмови банку від відкриття рахунку може допускатися законом або банківськими правилами.

У разі ненадання клієнтом необхідних документів чи відомостей про себе банк відмовляє клієнту у його обслуговуванні (ч.V ст.64 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги - договір цесії, а його суб'єкти відповідно цедент (старий кредитор) та цесіонарій (новий кредитор). Договір відступлення права вимоги може бути оплатним та безоплатним і відповідно на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу або про договір дарування.

Судом першої інстанції не з'ясовувалось питання платності чи безоплатності договорам цесії, які укладені між позивачами та ОСОБА_6 у справі.

Тобто, цесія це сам факт заміни особи в зобов'язанні, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання.

Заміна кредитора у зобов'язанні допускається шляхом відступлення права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).

Положеннями ст. 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобов'язанні первісний кредитор у зобов'язанні, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ч.2 ст.517 ЦК).

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу: банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за N 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно правовим позиціям Верховного Суду України, - письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Частина 5 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначає, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та зазначені норми Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, оскільки за змістом наведених норм закону випливає, що позивачі, як нові кредитори за укладеними договорами, мають право на виконання банком зобов'язань за договором банківського вкладу, тобто в межах цього одного вкладу і за умовами надання доказів прав нових кредиторів, а також із врахуванням обставин віднесення банка до категорії неплатоспроможних, то в межах не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за цим вкладом, встановленого законом.

Позовні вимоги про визнання вкладниками банка-відповідача на підставі договорів цесії є безпідставними, оскільки відповідно до вимог закону позивачі не є вкладниками, а є новими кредиторами, які мають право лише вимагати виконання зобов'язання, а не вимагати укладення з ними договорів вкладу та відкриття поточних рахунків на їх ім'я, а тому позовні вимоги про визнання вкладниками ПАТ «АКТАБАНК» та зобов'язання відповідача відкрити поточні рахунки в ПАТ «АКТАБАНК» та перерахувати на дані рахунки грошові кошти, не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права і тому не може залишатись без змін.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що у зв'язку з відмовою у позові позивачам не відшкодовуються судові витрати, понесені ними за розглядом цієї справи, то у колегії суддів не має підстав для стягнення цих судових витрат на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» - задовольнити.

Заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», ОСОБА_5 за участю третьої особи: ОСОБА_6 про визнання вкладником та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

Л.А. Черненкова