Справа № 460/993/15 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/5157/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 2 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом до відповідача та з посиланням на ст.ст. 19, 164, 165, 166 СК України просила постановити рішення, яким позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вимог мотивувала тим, що відповідач, який являється її колишнім чоловіком та батьком їх дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не бере участі у вихованні свого сина, не цікавиться його життям, не піклується про його стан здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, а також зовсім не допомагає у матеріальному забезпеченні. Таким чином повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду м. Львова від 2 червня 2015 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач. Вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд неналежно оцінив як доказ розрахунок державного виконавця щодо сплати аліментів на дитину. Суд не взяв до уваги те, що причиною невиконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини є вкрай напружені відносини між сторонками. Рідкісні відвідини ним сина обумовлені бажанням не загострювати ситуацію, щоб не травмувати дитину яка спостерігає на непрості відносини між батьками.

Вказує, що суд неналежно оцінив висновок Яворівської РДА Львівської області як органу опіки та піклування від 05.05.2015 року. Вважає такий хибним, оскільки сплачені суми аліментів та існуюча заборгованість суперечить розрахунку державного виконавця щодо боргу по аліментних зобов'язаннях. Не було враховано, що така заборгованість виникла у зв'язку з тим, що також зобов»язаний надавати утримання другій дитині, сину ОСОБА_6, про що суду надано копію свідоцтва про народження. Позивач не надала суду доказів ухилення від виконання батьківських обов'язків і в зв»язку з їх відсутністю такі не відображені у рішенні суду.

Позивач та її представник заперечили проти апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники процесу не з»явились повторно. Про розгляд справи за апеляційною скаргою повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України. За таких обставин, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимог позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважав встановленим та доведеним ухилення батька від виконання обов»язків по вихованню дитини.

Проте з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01.04.2014 року розірваний.

У період перебування у шлюбі сторони на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2011 року усиновили малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що до актового запису про народження дитини були внесені зміни, дитині було змінено прізвище, по батькові та місце народження і батьками усиновленої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 записані: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2

З копії повторного свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Передвір»я Яворівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації народжень у Добростанівській сільській раді Яворівського району Львівської області, 16 вересня 2008 року зроблено відповідний запис за №7. Батько: ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2

В судовому засіданні також встановлено та підтверджено документально, що малолітній ОСОБА_2 проживає разом з своєю матір»ю - ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Із висновку Яворівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування за №1681/16 від 05 травня 2015 року вбачається, що комісія ознайомившись з матеріалами цивільної справи вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його дитини - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про підставність позову, оскільки аналізу інших доказів у рішенні не наведено і такі позивачем суду не надано.

Пояснення представника позивача в суді апеляційної інстанції про достатність, на його думку, наданих суду доказів, якими є висновок органів опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та долучена до позовної заяви характеристика дитини сторін з місця її навчання - не спростовує висновки колегії суддів про незаконність рішення суду.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України та п. 18 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

На зазначені положення закону та відповідні роз'яснення суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Не врахував, що обов'язковою передумовою для позбавлення матері чи батька батьківських прав, має бути умисне ухилення ними від виконання батьківських обов'язків. Таких доказів матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції не враховано роз'яснення, що у п. 17 зазначеної Постанови Пленуму № 3 від 30 квітня 2007 року відповідно до якого не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, тривалого відрядження, створення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина.

До справи долучено копію судового рішення від 01.04.2014 року про розірвання шлюбу між сторонами. Задовольняючи позов, судом взагалі не з»ясовано ставлення позивачки до зустрічей дитини з батьком, а відтак не перевірено обставин наявності чи відсутності перешкод з її боку у спілкуванні батька та сина.

Основним мотивом позову є факт нерегулярної сплати аліментів за судовим рішенням відповідачем на утримання сина, що підтверджено довідками виконавчої служби. Однак вважати це достатньою підставою для задоволення позову з врахуванням наведених вище правових норм та роз»яснень зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України - підстав немає.

Оцінюючи висновок Яворівської РДА, як органу опіки та піклування від 05.05.2015 року № 1681/16 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_5, то колегія суддів вважає такий не є достатнім доказом під ставності позову, виходячи з наступного.

На час звернення позивача з позовом 25.03.2015 року такого висновку органу опіки та піклування не було. Висновок отримано у процесі розгляду справи, що не заборонено законом, однак необхідно врахувати такі обставини.

З змісту висновку Яворівської РДА №1681/16 від 05.05.2015 року, який був наданий суду, убачається що з часу розірвання шлюбу між сторонами, ОСОБА_4 повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його здоров'ям, не бере участі у його вихованні, не допомагає матеріально, не сплачує аліменти. За результатом розгляду даного питання, комісія вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. Однак жодного висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини матеріали справи не містять.

При цьому покладаючи в основу зазначений висновок, суд не звернув уваги, на те, що такий ґрунтується лише на мотивах позову, даний без врахування пояснень батьків дитини та не зазначено за яких обставин такі не враховано. Висновок органу опіки та піклування не містить посилань на будь-які документи чи інші письмові матеріали, які вказували б на його обґрунтованість. За таких обставин у суду першої інстанції не було достатній підстав покладати його в основу свого рішення, а крім того інших доказів підставності позову позивачем не надано.

Посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на характеристику учня 1-Б класу Яворівської загальноосвітньої школи ОСОБА_5 в якій стосовно відповідача зазначено лише те, що батько дитини не відвідував батьківські збори та не цікавиться навчанням сина - не можна вважати достатнім доказом для задоволення позову.

На думку колегії суддів, задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Разом з тим колегія суддів вважає, що мотиви апеляційної скарги свідчать про те, що батько розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дитини, бажає приймати таку участь та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків приходить до висновку поро задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав в даному випадку є передчасним, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 за недоведеністю.

Керуючись ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.1-3 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст. 314, ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 2 червня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді