АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про відшкодування збитків, заподіяних неправомірним виконанням акредитиву,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 761/25134/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14325/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В серпні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про відшкодування збитків, заподіяних неправомірним виконанням акредитиву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про відшкодування, збитків, заподіяних неправомірним виконанням акредитиву повернуто позивачу для подання до належного суду

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що вказаний спір виник не з приводу нерухомого майна, як вказано в ухвалі суду першої інстанції, а спір у сфері розрахункових правовідносин, а саме операцій за акредитивом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції виходив з того, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири, яка є предметом попереднього договору купівлі-продажу та знаходиться за адресою: м.Ужгород, Словянська

набережна, 4 , а тому справа, відповідно до ст. 114 ЦПК України не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути збитки, які він зазнав в результаті передчасного, неправомірного розкриття відповідачем акредитиву.

Стаття 2 Уніфікованих правил визначає, що акредитив означає будь-яку угоду, як би вона не була названа або позначена, згідно з якою банк (банк-емітент), діючи на прохання і на підставі інструкцій клієнта (заявника) або від свого імені повинен провести платіж третій особі (бенефіціару).

Статтею 3 Правил передбачено, що Акредитив за своєю природою являє собою угоду, відокремлену від договору купівлі-продажу або іншого контракту, на якому він може базуватися, і банки жодною мірою не пов'язані й не зобов'язані займатися такими контрактами, навіть якщо в акредитиві є яке-небудь посилання на такий контракт (ст. ст .2,3 Уніфікованих правил та звичаїв для документарних акредитивів, розроблених Міжнародною торговельною палатою (з 1 січня 1994 року запроваджені Міжнародною торговельною палатою за № 500).

Отже, відповідний спір виник не з приводу нерухомого майна, як вказано в ухвалі суду, а у сфері розрахункових правовідносин, а саме, щодо операцій за акредитивом, а відповідно до статті 1088 Цивільного кодексу України акредитив є форма безготівкового розрахунку, та за своєю природою являє собою угоду, відокремлену від попереднього договору купівлі-продажу, на якому він базується.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються за їхнім місцезнаходженням.

Як убачається з матеріалів справи адресою місцезнаходження відповідача є: м. Київ, провулок Шевченка, 12 , що територіально відносить до Шевченківського району м. Києва.

Таким чином, за встановлених обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач:

Судді: