Справа № 477/2052/15-ц
Провадження № 2/477/911/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в якому вказав, що 6 грудня 2000 року між ними був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого він придбав у них квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просив визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеного будинку.

Під час розгляду справи за ухвалою суду від 28 вересня 2015 року до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на час укладення договору були неповнолітніми і від їх імені виступав законний представник ОСОБА_5, але в теперішній час вони досягли повноліття та набули всіх процесуальних прав та обов'язків громадянина та сторони у цивільній справі.

Позивач до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5. який також діяв в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов задовольнити.

Інші відповідачі до суду також не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявні матеріали і докази у справі достатні для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

6 грудня 2000 року позивач уклав на товарній біржі «Нерухомість-Центр» письмовий договір, за яким придбав у громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який також діяв в інтересах на той час неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

16 січня 2001 року він зареєстрував даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ» та отримав на своє імя реєстраційне посвідчення про право власності на квартиру.

В даний час дізнався, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен був бути нотаріально посвідченим. Однак на тепер засвідчити його нотаріально у нього не має можливості, оскільки попередні власники втратили інтерес до угоди, виїхали до іншої місцевості і не бажають витрачати на це час.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року.

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований 6 грудня 2000 року в товарній біржі «Нерухомість-Центр» під № 2-867, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який також діяв в інтересах на той час неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко