Справа № 646/8921/15-ц
№ производства 2/646/1668/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Чудновської І.І.,

при секретарі судового засідання - Пашкові Ю.Т.,

позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24листопада 2001 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 грудня 2007 року шлюб було розірвано. Проте фактично сторони разом проживали до 2005 року.

Від шлюбу вони з відповідачем мають одну малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2005 року донька проживає з матір'ю, а з батьком, відповідачем по справі ОСОБА_3, вона з того часу ніколи не бачилася, не спілкувалася, ніяких відносин не підтримувала. Відповідач весь цей час проживає окремо, ніде не працює, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує.

Крім того, позивач зазначила, що з 2005 року відповідач ніяких стосунків з донькою не підтримував і не підтримує, жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина. З 17 вересня 2007 року, за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2007 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, але цей свій обов'язок він також не виконує належним чином. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2015 року становить 27440,00 гривень. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

Відповідач жодним чином не піклується про доньку, не приймає ніякої участі у її вихованні, з 2005 року він дитину не бачив, не спілкується з нею, жодного разу самостійно не висловлював наміру зустрітися з дитиною,не дзвонить, не виявляє зацікавленості у її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не проявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Позивач вважає, що відповідач нехтує своїми обов'язками щодо виховання дитини.

Позивач та його представник в судовому засідання позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі, наголосивши про усвідомленість, добровільність та відсутність тиску при визнанні позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивувавши таке визнання пріоритетом захисту інтересів і законних прав дитини. Відповідач пояснив, що дійсно впродовж з 2005 року він не спілкується з донькою, не цікавиться її навчанням, здоров'ям, розвитком, оскільки впродовж приблизно семи місяців 2007 року він утримувався під вартою у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, тривалий час знаходився на заробітках за межами України і впродовж 2014 року знаходився у лікарні після дорожньо-транспортної пригоди. Дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, причину своєчасної несплати аліментів пояснити не може. На даний час він утримується під вартою, будучі притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідач усвідомлює можливість поновити батьківські права в порядку ст. 169 СК України.

Не зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до його доньки, суд вважає за необхідне дослідити всі докази по даній справі в повному обсязі. Враховуючи заперечення відповідача щодо допиту в судовому засідання в якості свідка неповнолітньої ОСОБА_4, є мотивоване його не бажанням спілкуватися з дитиною будучі за ґратами, і не наполягання позивача та її представника на допиті дитини, суд вважає за можливе не проводити допит неповнолітньої ОСОБА_4.

Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, просив розглядати справу без участі представника Управління та при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини. Надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Суд, вислухавши думку позивача та його представника, відповідача, а також допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народженняНОМЕР_1, виданим 28.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 375.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від19.12.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300,00 гривень з 17.09.2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 28.07.2015 року, ОСОБА_4 зареєстрована і проживає разом з матір'ю ОСОБА_1

Відповідач не займається вихованням малолітньої доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліменти.

Так, згідно інформації Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 162 від 01.04.2005р. за № 188/01-21/15, ОСОБА_3, батько ОСОБА_4 у школі за час її навчання не з'являвся, батьківські збори не відвідував, не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з представниками педагогічного колективу, не брав участь у шкільних святах, доньку зі школи після закінчення уроків не забирав. Все піклування і виховання щодо дитини здійснюється виключно позивачем.

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» від 09.04.2015р. № 582, належний догляд за дівчинкою, виховання та її лікування здійснюють мати і бабуся, при відвідуванні дільничним лікарем та дільничною медсестрою на дому батько дитини присутнім не був, в поліклініку з донькою не приходив та станом її здоров'я не цікавився.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, станом на 01.05.2015 року ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі 27440,00 гривень.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради № 547 від 20.10.2015 року ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні були допитані свідки заявлені сторонами у справі відповідно до ст.50 ЦПК, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань та приведені до присяги відповідно до ст. 180 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача в судовому засіданні пояснила, що дійсно її донька з відповідачем проживали разом з 2001року по 2005 рік. Проте, спільне життя їх не склалося, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями. В 2007 році вони розірвали шлюб, але ОСОБА_3 з 2005 року разом з дружиною і донькою вже не проживав. Де він мешкав, чим займався, де працював їм не було відомо, оскільки ніяких відносин вони не підтримували і в подальшому не спілкувалися ані з відповідачем, ані з його ріднею. З 2005 року відповідач жодним чином не шукав можливості спілкуватися зі своєю донькою, він ніколи їй не дзвонив, не вітав з днем народження, на дарував подарунки. Відповідач ніколи не цікавився де і як навчається його дитина, чим займається і цікавиться, чого потребує. За весь цей час він жодного разу не допоміг матеріально на утримання доньки.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що знав відповідача, як колишнього чоловіка ОСОБА_1 Мешкаючи по сусідству з батьками позивача, де проживали подружжя ОСОБА_1, він неодноразово бачив відповідача в нетверезому стані. З 2005 року відповідача він в будинку більше не бачив.

Згідно положень абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.

Згідно положень п. 15 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, все це є ознаками ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. ст.150,157 СК України,батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

У відповідності зі ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не виконує своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, її фізичний розвиток, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та враховуючи повне визнання позову останнім та наполяганням щодо його задоволення, суд приходить до висновку про повне задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. 118-119 ЦПК України, ст.ст. 150,157,164 СК України, положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав»,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16.11.2015 року.

Суддя: І.І. Чудновська