АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8127/15 Справа № 203/8103/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3,ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди та зустрічною позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 08 жовтня 2009 року по 20 грудня 2011 року працював на посаді директора і заступника директора ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт». 20 грудня 2011 року відповідачем був внесений невірний запис до трудової книжки про звільнення з посади директора, не внесені записи про роботу на посаді заступника директора та його звільнення з цієї посади. Крім цього, відповідач під час звільнення не сплатив йому заборгованість по заробітній платі.

Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про зобовязання доповнити у трудовій книжці запису про звільнення з посади директора посиланням на статтю 38 Кодексу законів про працю України , а також зазначенням прізвища та посади особи, що внесла запис, зобовязання внести до трудової книжки записів про роботу на посаді заступника директора та звільнення з цієї посади, стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 416,48 грн., стягнення компенсації за невикористану відпустку в сумі 1 132,90 грн., стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку з 20 грудня 2011 року по 02 вересня 2013 року при звільненні в сумі 29 172,26 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

В ході розгляду справи позов уточнювався. ОСОБА_6, відмовився від позовних вимог про внесення змін та запису до трудової книжки, решту вимог підтримав та просив винести рішення, яким стягнути з ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням індексів інфляції в сумі 96 838 грн. 82 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди- 30 000 грн. 00 коп., всього стягнути 98838 грн. 82 коп. Також, у звязку з тим, що по справі проводилось дві судові експертизи, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на проведення цих експертиз на загальну суму 8 675 грн. 20 коп.

01 жовтня 2013 року судом було винесено заочне рішення по справі, позов був задоволений частково.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року вказане заочне рішення було скасовано.

Не погодившись із позовом, у жовтні 2013 року із зустрічним позовом до суду звернулось ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6, за час роботи у позивача шляхом обману, з умислом, в інтересах третіх осіб, перевищив свої службові обовязки, розтратив грошові кошти підприємства, які знаходилися на рахунку ТОВ, перерахував на розрахункові рахунки інших компаній, чим завдав підприємству матеріальні збитки в розмірі 434 798,93 грн. У звязку з цим, відносно ОСОБА_6 було відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.191 КК України. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2013 року провадження було закрито у звязку із зміною обстановки. Станом на 1 листопада 2013 року сума збитків, завданих підприємству складає 387 898,93 грн., оскільки до вирішення судом питання про закриття справи він відшкодував підприємству суму 46 900,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_6 до ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», , на користь ОСОБА_6 , код НОМЕР_1, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням індексів інфляції в сумі 96838 (девяносто шість тисяч вісімсот тридцять вісім ) грн. 82 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди- 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., всього стягнуто 98838 грн. 82 коп.

Стягнуто з ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», , на користь ОСОБА_6 витрати на проведення судових експертиз- 8675 (вісім тисяч шістсот сімдесят пять) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовлено у звязку з необгрунтованістю.

Стягнуто з ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», , на користь держави судовий збір- 988 грн. 38 коп.

В задоволенні зустрічного позову ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з наказом ТОВ «Орган з сертифікації Промстандарт» від 08 жовтня 2009 року № 1-ок ОСОБА_6 був прийнятий на посаду директора ТОВ, а згідно з наказом ТОВ Промстандарт від 02 грудня 2011року № 18-ок звільнений з товариства за власним бажанням (а.с.116 т.1).

Відповідно до наказу від 05.12.11 № 20-ок ОСОБА_6 був призначений на посаду заступника директора ТОВ Промстандарт.

Згідно наказу ТОВ Промстандарт від 20.12.11 № 22/1-ок ОСОБА_6 звільнений з посади заступника директора товариства (а.с.117).

Ці обставини підтверджені трудовою книжкою ОСОБА_6 (а.с.11 т.1), листом територіальної Державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області № 735 від 11 березня 2013 року(а.с.12 т.1), витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 04-01-06/43 (а.с.12-16 т.1), не заперечуються вони і учасниками процесу.

Відповідно до листа територіальної Державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області № 735 від 11 березня 2013 року та витягу з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 04-01-06/43, підтверджено порушення законних прав позивача на повну оплату праці.

За правилами частини 1 статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Підтверджена заборгованость по заробітній платі, що утворилася перед позивачем у сумі 416,48 грн.

Правилами ч. 1 ст. 83 КЗпП передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Матеріали проведеної у відповідача перевірки свідчать про те, що на час звільнення позивач не використав 28 календарних днів відпустки.

За період затримки розрахунку при звільненні з 20 грудня 2011 року по день розрахунку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню його середня заробітна плата.

Розрахунок компенсації за невикористану відпустку проведено згідно з вимогами п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100, згідно якого нарахування виплат за час щорічної відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством).

Відповідно даних, визначеними в індивідуальних відомостях Пенсійного фонду за період з 01 грудня 2010 року до 01 листопада 2011 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 14 982,03 грн., за цей період, за виключенням святкових та неробочих днів, встановлених законодавством - 355 календарних днів. Компенсація за невикористану відпустку складає (14982,03 : 355 х 28) 1181,68 грн.

Згідно з вимогами ст. 106 КЗпП України заборгованість за відпрацьовані понад встановлений робочий час три години становить 47,34 грн. ( місячна заробітна плата у січні - 1200,00 грн., робочих годин 151 час, працював 06 січня 2011 р., оплата за цей день надурочних склала 1200,00 : 151 х 2 = 15,89 грн. У червні 2011 заробітна плата - 1310,00 грн., робочих годин 159 час, працював 25 червня 2011р., оплата за цей день надурочних склала 1310,00 : 159 х 2 = 16,48 грн. У серпні заробітна плата 1310,00 грн., робочих годин 175 час, працював 23 серпня 2011р., оплата за цей день надурочних 1310,00 : 175 х 2 = 14,97 грн.).

За даними Пенсійного фонду за 2011 рік заробітна плата у грудні склала 140,41 грн. (відповідно до наданого товариством табелю робочого часу за 2 робочих дня). Проте, вищезазначеними наказами ОСОБА_6 був звільнений з посади директора товариства у пятницю 02.12.11 , у понеділок 05грудня 2011р. призначений на посаду заступника директора того ж ТОВ, день звільнення з посади заступника директора 20 грудня 2011 року. В листі територіальної державної інспекції України з питань праці у Дніпропетровській області від 11 березня 2013 р. № 735 зазначено «застосування стягнень з боку керівництва за порушення трудової дисципліни з боку позивача до перевірки не надано, що вважається за відсутнє», що дає підстави вважати доказаним та підтвердженим присутність ОСОБА_6 на роботі до 20 грудня 2011 року.

Вимогами абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Останніми повними місяцями роботи позивача у ТОВ «Промстандарт» є жовтень- листопад 2011 року. Заробітна плата у 2011 році складала: за жовтень - 1310,00 грн., за листопад - 1212,03 грн. Кількість робочих днів у жовтні 21, у листопаді 22. Середньоденна заробітна плата склала 58,65 грн. (1310,00+1212,03= 2522,03 : 43= 58,65). Відтак, заборгованість за заробітною платою у грудні 2011року за 11 робочих днів становить 645,15 грн. (58,65 х 11).

Оскільки в день звільнення ОСОБА_6 як з посади директора, так і з посади заступника директора ТОВ «Промстандарт», з ним не було проведено остаточного розрахунку, зокрема: не сплачена в повному обсязі заробітна плата, не виплачена грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки, не здійснена оплата за надурочні години, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період затримки розрахунку становить з 20 грудня 2011р. по 30 липня 2015р., а саме: за 8 робочих днів у грудні 2011 року, 251 робочий день у 2012 році, 251 робочий день у 2013 році, 251 робочий день у 2014 році, 142 робочих днів у 2015 році. Середньоденна заробітна плата склала 58,65 грн. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 грудня 2011р. до 30 липня 2015р. становить 52960,65 грн. (58,65 грн. х 903 день = 52960,95 грн.).

Крім того, відповідно до листа ВС України від 03 квітня 1997р. № 62-97 р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» вважаю за доцільне врахування індексів інфляції при визначенні суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем ОСОБА_6

Опубліковані Міністерством статистики України індекси інфляції виглядають таким чином: в грудні 2011 року 100,2%, в 2012 році річний індекс інфляції 99,8 %, 2013 році 100,5 %, 2014 році 124,9%, січні 2015 року червні 2015 року 140,7% .

Вищезазначеними рекомендаціями передбачено, по-перше, перемноження індексів інфляції в періодах виникнення заборгованості (100,2% х 99,8% х 100,5% х 124,9% х 140,7% = 1766%); по- друге загальна сума заборгованості - 54835,12 грн.(1181,68 грн. компенсація за невикористану відпустку, 47,34 грн. заборгованість за роботу понад встановлений робочий час, 645,15 грн. заборгованість за заробітною платою у грудні 2011 року, 52843,65 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні) визначається з урахуванням загального індексу інфляції (54835,12 грн. х 1766 : 100 = 96838,82 грн.). Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахування індексів інфляції становить 96 838,82 грн.

Посилання апелянта на повний розрахунок по заробітній платі із ОСОБА_6 не можуть бути прийняті судом, оскільки ТОВ «Промстандарт» не надав бухгалтерських документів, з відображенням здійснення операції, довіреностей свідку ОСОБА_8 на здійснення розрахунку щодо здійснення вказаного розрахунку з ОСОБА_6 Надано лише видатковий касовий ордер без номеру від 20.12.2011р., який не може бути належним документом та визнаний доказом здійснення повного розрахунку з позивачем.

Крім цього не може бути визнано доказом здійснення розрахунку з ОСОБА_6 його нотаріально посвідчена заява від 19 квітня 2012 р., оскільки згідно тексту заяви ОСОБА_6 підтвердив свій вихід зі складу учасників ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт».

Відповідно до розяснень викладених у п.3 Постанови пленуму ВС України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Ст.23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а ст. 237-1 КЗпП України зазначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про стягнення моральної шкоди, дійшов правильного висновку, що позивач має право на таке відшкодування та з урахування понесених моральних страждань визначив суму моральної шкоди.

Крім цього, суд першої інстанції, посилаючись у своїх висновках на необґрунтованість позовних вимог, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт».

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від ----- встановлено розмір збитків, завданих первісним ОСОБА_6 (а.с.1750180), ця постанова має преюдиційне значення для розгляду даної справи та доказуванню не підлягає. Розмір шкоди, який вказувався позивачем за зустрічним позовом, не підтвердився, судом він визначений в розмірі 46 900 грн. 00 коп. З постанови вбачається, що шкоду ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209,304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: