Справа № 371/1232/15-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/5862/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 46 17.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування наказів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року прокурор Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави про визнання недійсними та скасування наказів, посилаючись встановлення порушення вимог земельного законодавства під час відведення ОСОБА_2 земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Миронівського району Київської області. Так, в поданих відповідачем клопотаннях про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, не зазначено самі перспективи діяльності фермерського господарства; надано в оренду земельні ділянки, які розташовані не єдиним масивом, на значній території одна від одної, що унеможливлює їх раціональне використання; ОСОБА_2 не має можливості займатися фермерським господарством, так як в останнього відсутні відповідні засоби та наймані працівники. Інтереси держави порушені, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні. Просив визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розташованих на території Миронівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності; визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; визнати відсутність у ОСОБА_2 права на земельні ділянки із зазначеними кадастровими номерами.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року відповідачу ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та залишити позовну заяву прокурора без розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказував на те, що повторна неявка позивача в попереднє судове засідання є підставою для залишення позовної заяви без розгляду згідно із вимогами ч. ч. 8, 11 ст. 130, ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

16 листопада 2015 року до Апеляційного суду Київської області також надійшов лист прокурора Київської області, в якій прокурор, посилаючись на ст. 293 ЦПК України, просив закрити апеляційне провадження як помилково відкрите, оскільки ухвала, яку оскаржує відповідач, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів вважає, що клопотання про закриття апеляційного провадження не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 судове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у випадках, коли закон не містить прямої заборони на таке оскарження.

У статті 293 ЦПК України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Законом не передбачена пряма заборона на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає розгляду в загальному порядку.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що правила ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не підлягають застосуванню в разі неявки позивача в попереднє судове засідання.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд першої інстанції вправі залишити позовну заяву без розгляду за наявності збігу двох умов: повторна неявка позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, в судове засідання, та відсутності заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи. Попереднє судове засідання проводиться суддею за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі неявки у попереднє судове засідання сторони без поважних причин або неповідомлення нею причин неявки з'ясування обставин у справі проводиться на підставі доказів, які було подано до або під час попереднього судового засідання. У подальшому прийняття інших доказів залежить від поважності причин, через які вони були подані несвоєчасно.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 липня 2015 року відкрито провадження в справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування наказів і справу призначено до попереднього судового засідання на 03 серпня 2015 року, копію ухвали направлено на адресу прокурора Київської області, яку за вказаною адресою отримано 27 липня 2015 року (а. с. 72 т. 1).

В зв'язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, попереднє судове засідання призначене на 14 серпня 2015 року, про що повідомлено прокурора Київської області листом на зазначену в позові адресу, який отримано 06 серпня 2015 року (а. с. 83 т. 1).

Листом від 03 серпня 2015 року прокурор Київської області повідомив суд, що участь у справі за вказаним позовом буде забезпечувати прокуратура Миронівського району, участь працівника якої він просить забезпечити у розгляді справи, а також повідомляти прокуратуру Київської області про хід розгляду справи після кожного судового засідання (а. с. 79 т. 1).

14 серпня 2015 року судом проведене попереднє судове засідання та призначено справу до розгляду на 01 вересня 2015 року.

Таким чином, на момент подання апеляційної скарги судові засідання судом не проводились, перше судове засідання призначене лише на 01 вересня 2015 року, а тому жодних законних підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207, ч. 3 ст. 169 ЦПК України у суду не було.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, що на попереднє судове засідання поширюються вимоги п. 3 ч. 1 ст. 207, ч. 3 ст. 169 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 11 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом для судового розгляду, з винятками, встановленими цією главою, серед яких зокрема ч. 7 ст. 130 ЦПК України - необов'язковість попереднього судового засідання, та ч. 9 ст. 130 ЦПК України - проведення з'ясування обставин у справі на підставі доказів, які було подано до або під час попереднього судового засідання, у разі неявки у попереднє судове засідання сторони без поважних причин або неповідомлення нею причин неявки.

Таким чином, єдиним негативним наслідком неявки сторін в попереднє судове засідання є проведення з'ясування обставин справи на підставі обмеженого кола доказів.

Із цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що положень про необов'язковість участі сторін у попередньому судовому засіданні ЦПК України не містить.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, що передбачені ст. 311 ЦПК України, відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.