Справа № 303/4973/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної М.А. звернувся в суд із вищенаведеним позовом, який просив задовольнити в зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх обов'язків за кредитним договором.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної М.А., подала апеляційну скаргу на рішення суду в частині стягнення зменшеного розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Яке просить скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення пені в заявленому розмірі. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_3 заперечила, вимоги скарги так-як не має, можливість повністю виконати умови кредитного договору через тимчасове погіршення матеріального становища.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної М.А. в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 09.09.2011 року між сторонами у справі укладено кредитний договір за № BLaЖГА00072309, і у відповідності до умов такого, ОСОБА_3 було надано ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" грошові кошти (кредит) у сумі 15000,00 гривень зі сплатою 5 % річних і 1,75 % місячних, комісії за управління кредитом на термін по 09.09.2014 року. Але взяті на себе зобов'язання по погашенню кредитних коштів ОСОБА_3 не виконала належним чином, що призвело до утворення заборгованості по платежам. У той же час нарахована плата за пропуск платежів (пеня) є значно вищою у порівнянні із сумою заподіяних збитків по кредитному договору, яка підлягає зменшенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 і ч. 1 ст. 304 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими законом.

На підставі положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при зменшенні розміру пені не було з'ясовано чи являється такий випадок несплати заборгованості, винятковим. Не досліджено жодної обставини, яка б свідчила про наявність підстав для зменшення розміру пені. Відповідачем не було доведено наявність жодної підстави для зменшення розміру пені.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні мотиви.

Як зазначено в ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 4.3. Кредитного договору наведено, що у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав, і які не були виконані на день прострочення виконання.

16.09.2015 року, ОСОБА_3 подала суду заяву в якій просить при вирішенні позову, який визнає частково, зменшити розмір нарахованої пені, а.с. 36.

Так, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено в абзаці 2 пункту 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

За змістом ч. 3 ст. 509 і ст. 627 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ході апеляційного розгляду, ОСОБА_3 пояснила суду, що тимчасове припинення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором сталось в зв'язку з важким матеріальним становищем. Так-як установа в якій працювала ліквідована, на утриманні перебуває син, якого навчає, а живе за рахунок мізерних доходів, які отримує при випадкових підробітках по найму.

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00072309, ОСОБА_3 погасила 7709,90 гривень із тіла кредиту, що становить 51 %, погасила 1281,96 гривню відсотків за користування кредитом, погасила 5912,66 гривень комісії за управління кредитом і 167,58 гривень пені, а всього погашено платежів на суму 15072,10 гривень, тоді як, кредит отримано у сумі 15000 гривень.

Тимчасове припинення виконання своїх зобов'язань сталось у зв'язку з тим, що відповідачка втратила роботу в зв'язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (а.с. 45); сім'я такої складається з неї й сина, який перебуває на її повному утриманні (а.с. 41, 42); аліменти на утримання сина по виконавчому листу від ОСОБА_4 не отримувала (а.с. 40); син ОСОБА_5 навчається у ВП НУБіП України "Мукачівський аграрний коледж" на платній основі зі сплатою за навчання 15000,00 гривень, а.с. 43, 44. Визнання відповідачкою позовних вимог є свідченням того, що бажає виконувати свої обов'язки перед банком до кінця.

Позивач просить стягнути з відповідача плату за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 32921,51 гривень. Проте, зазначений розмір пені є значно вищим за розмір збитків.

У даній справі, істотними обставинами є те, що відповідачка вже виплатила більшу суму належних із неї платежів, ніж отримала сам кредит; зазначене вказує на те, що ступінь виконання зобов'язань боржником був на належному рівні до настання в останньої майнових труднощів; у зв'язку із втратою роботи через ліквідацію установи, майновий стан відповідачки погіршився, і в зв'язку із цим є тимчасово непрацюючою; позивачем уже отримано у сукупності кошти які надав відповідачці як кредит.

То виходячи із сукупності підстав у розумінні вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України відсутні підстави стверджувати про наявність негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання.

Так, банк має право на пеню за умисних дій позичальника, прете, таке право не може бути абсолютним. Оскільки, невиконання позичальником своїх зобов'язань у зв'язку з тимчасовою неплатоспроможністю, а не в силу умисних дій за наявності можливості здійснювати щомісячні платежі. Є свідченням того, що за таких умов наявний дисбаланс договірних прав та обов'язків, що може призвести до спричинення позичальнику шкоди.

Дані обставини в їх сукупності з урахуванням принципів розумності й справедливості давали підстави суду першої інстанції зменшити розмір пені до суми 5000,00 гривень. Зменшення пені до зазначеної суми не призведе до негативних наслідків для Банку.

А звідси, колегії суддів погоджується зі зменшеним розміром пені, який відповідає обставинам справи, і вимогам норм матеріального права. Таким чином, рішення суду в цій частині вимог є підставним.

Позаяк доводи апеляційної скарги, щодо безпідставного зменшення плати за несвоєчасне виконання зобов'язань не знайшли свого доведення, і при цьому не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Закарпатської області Мацунич М.В. від 26.10.2015 року було відстрочено ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної М.А. сплату судового збору до постановлення судового рішення у справі.

За таких обставин, при постановленні по суті розгляду апеляційної скарги ухвали в справі, необхідно стягнути з ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної М.А. на користь держави судовий збір у розмірі 267,95 гривень.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної Марини Анатоліївни - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіної Марини Анатоліївни на користь держави - 267,95 гривень, судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________

Судді : __________________

__________________