УХВАЛА ІМЕНЕМ України
21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про стягнення боргу за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, заборону вчиняти протизаконні дії з недопуску його до робочого місця, скасування наказу, допущення негайного виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 12 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заборону відповідачу вчиняти протиправні дії щодо відсторонення його від роботи, скасування наказу про поновлення на роботі, а також негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку. Після неодноразових уточнень позовних вимог ОСОБА_3 просив стягнути частину боргу за невикористану відпустку в сумі 431 грн 52 коп. за період вимушеного прогулу з 03 серпня до 01 жовтня 2013 року та частину середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01 січня 2013 року до дня ухвалення рішення суду в сумі 37 147 грн 07 коп., заборонити відповідачу вчиняти протиправні дії щодо відсторонення його від роботи та перешкоджанню фактичному виконанню рішення від 26 вересня 2013 року про поновлення його на попередній посаді інженера з техніки безпеки і охорони праці; скасувати незаконний наказ від 27 вересня 2013 року № 292 про його поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 2 452 грн 35 коп.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтував тим, що він, працюючи в Ямпільському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Ямпільський агролісгосп» на посаді інженера з техніки безпеки і охорони праці 02 серпня 2013 року був звільнений із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 26 вересня 2013 року він був поновлений на попередній посаді, наказ від 02 серпня 2013 року № 53-к про його звільнення визнаний незаконним та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Час, коли він був у вимушеному прогулі, зараховується в стаж для нарахування відпустки. При звільненні його з посади з 01 жовтня 2013 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України компенсацію за невикористану відпустку, а саме: за 4 дні відпустки, не сплатили. Вважав, що він, працюючи в Ямпільському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Ямпільський агролісгосп» займав дві посади, а саме: інженера з охорони праці і інженера з техніки безпеки і охорони праці. Із посади інженера з охорони праці його звільнили, тому він повинен залишитися працювати на посаді інженера з охорони праці і техніки безпеки.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від

12 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на користь ОСОБА_3 10 027 грн 57 коп. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від

18 травня 2015 року зазначене судове рішення в частині задоволення позову скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на користь ОСОБА_3 12 802 грн 10 коп. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 452 грн 50 коп.

У поданій касаційній скарзі Ямпільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Ямпільський агролісгосп» просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_3 у касаційній скарзі просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, стягнути з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на його користь частину боргу за невикористану відпустку в сумі 307 грн 04 коп. з 03 серпня до 01 жовтня 2013 року та частину середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посади інженера з ОП з 01 жовтня 2013 року до дня фактичного розрахунку в сумі, не менше 49 050 грн без утримання обов'язкових платежів, або справу передати на новий розгляд.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволення з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 02 серпня 2013 року був звільнений з посади з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України (наказ від 02 серпня 2013 року № 52).

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 26 вересня 2013 року ОСОБА_3 був поновлений на роботі на посаді інженера з техніки безпеки і охорони праці, наказ про звільнення з роботи від 02 серпня 2013 року № 53 був скасований та сплачено суму за час вимушеного прогулу в розмірі 4 545 грн 56 коп. (а. с. 18-20).

Після поновлення ОСОБА_3 на вказаній вище посаді 01 жовтня 2013 року позивач знову був звільнений з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (наказ від 01 жовтня 2013 року № 60).

Своє повторне звільнення з роботи ОСОБА_3 оскаржив до Ямпільського районного суду Сумської області, рішенням якого він був поновлений на роботі в Ямпільському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Ямпільський агролісгосп» на посаді інженера з техніки безпеки і охорони праці та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6 340 грн 39 коп.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року було скасовано та визнано мирову угоду, згідно з якою ОСОБА_3 був звільнений з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» із займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України з 01 жовтня 2013 року, також йому було сплачено середній заробіток в сумі 6 340 грн 39 коп. (а. с. 108-110).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав, що з вини відповідача ОСОБА_3 не виплачена компенсація за 5 днів відпустки при його звільненні з роботи 01 жовтня 2013 року у розмірі 539 грн 60 коп., період, за який необхідно стягнути суму за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 9 488 грн 17 коп., становить 17 місяців 12 днів.

Щодо вимог позивача з допуску до роботи на посаді інженера з техніки безпеки і охорони праці, суд вважав, що такі не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, оскільки ОСОБА_3 01 жовтня 2013 року був звільнений із займаної посади з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» за п. 1 ст. 36 КЗпП України і з того часу в трудових правовідносинах з відповідачем не перебуває і його вимога з цього питання ґрунтується на припущеннях і є надуманою. Вимогу ОСОБА_3 щодо скасування наказу від 27 вересня 2013 року № 292 про поновлення його на роботі суд вважав обґрунтованою, оскільки в матеріалах справи дійсно є два накази з різною датою поновлення його на роботі, разом із тим такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем був пропущений строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_187/ed_2015_02_08/pravo1/KD0001.html?pravo=1>

Скасовуючи зазначене рішення та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив із того, що за встановлених фактичних обставин та вимог законодавства про працю щодо строків проведення остаточного розрахунку при звільненні у відповідача виник обов'язок щодо проведення з позивачем розрахунку 17 грудня 2014 року та дійшов висновку про те, що час затримки розрахунку становить п'ять місяців - з 17 грудня 2014 року до 18 травня 2015 року, а сума середнього заробітку, що підлягає стягненню на корить позивача, становить 12 262 грн 70 коп., разом із компенсацією за невикористані п'ять днів відпустки - 12 802 грн 10 коп.

Однак з висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки суд їх дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень зазначених процесуальних норм та норм ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Як встановлено судами, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року між сторонами затверджено мирову угоду (а. с. 108-110, 127), згідно з якою ОСОБА_3 відмовляється від заявлених вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на умовах звільнення з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» із займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України з 01 жовтня 2013 року та виплати середнього заробітку в сумі 6 340 грн 39 коп.

Змісту зазначеної угоди та її юридичним наслідками апеляційний суд належної оцінки не надав, не врахував, що взаємної згоди на звільнення позивача з 01 жовтня 2014 року обидві сторони дійшли лише 13 лютого 2014 року і саме таке волевиявлення сторін, наслідком якого стало оформлення звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, було затверджено ухвалою апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, наступного дня після затвердження судом мирової угоди, за наказом відповідача від 14 лютого 2014 року № 55 (а. с. 47) позивача звільнено із займаної посади з 01 жовтня 2014 року згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначений наказ від 14 лютого 2014 року позивач не оспорює.

З огляду на наведене підстав вважати, що у відповідача виник обов'язок з розрахунку як 01 жовтня 2014 року, так і 17 грудня 2014 року у судів як першої, так і апеляційної інстанції не було.

На підставі зазначеного наказу від 14 лютого 2014 року позивачу того ж дня було проведено виплату визначеної мировою угодою середньої заробітної плати з 03 серпня до 01 жовтня 2014 року в сумі 6 340 грн 39 коп., що з відрахуваннями становило 5 195 грн 32 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 відпрацював три робочих дні, а саме: з 27 до 30 вересня 2013 року. Сума нарахованих коштів за три дні склала 272 грн 16 коп., компенсація за 5 днів невикористаної відпустки - 539 грн 40 коп, всього належні до виплати суми становили 811 грн 56 коп.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_3 звільнений саме 14 лютого 2014 року з узгодженої ним дати - 01 жовтня 2014 року, розрахунок проведено в день звільнення - 14 лютого 2014 року в сумі 5 195 грн 32 коп. за належних до виплати на загальних підставах 811 грн 56 коп., висновки апеляційного суду як про затримку розрахунку, так і про наявність заборгованості не можна визнати законними та такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та наявних в матеріалах справи доказах.

Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Сумської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік