Справа № 236/2962/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 листопада 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
при секретарі Колесник О.І.,
позивачів Григор`єва С.О., Григор`євої Т.О.,
(на момент закінчення судового розгляду та проголошення рішення
в судовому засіданні відсутні)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.09.2015 року звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що вони є мешканцями житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, яка була придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2001 року.. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Остання є рідною донькою позивачів. З березня 2013 року відповідач ОСОБА_3 виїхала за межі України і в квартирі за казаною адресою тривалий час не мешкає, не користується житлом, не зберігає в приміщенні належного їй майна. Відповідач фактично змінила місце проживання, однак дотепер не припинила попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Позивачі здійснюють виконання обов'язків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані та сплати комунальних платежів,виконують інші обов'язки, пов'язані з використанням нерухомості; не скасована реєстрація відповідача за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивачів, заважає здійснити оформлення житлової субсидії. З огляду на це, позивачі змушені звернутись за захистом своїх прав до суду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їхньому повному задоволенні, навели доводи, аналогічні вказаним в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом шляхом розміщення оголошення відповідного змісту в газеті «Урядовий кур'єр» , № 201 від 29.10.2015 року (а.с. 31), проте для участі в судовому засіданні не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивачів не висунула.
З огляду на це та з урахуванням згоди обох позивачів на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають між собою у шлюбі, який було зареєстровано Краснолиманським міськвідділом ЗАГС Донецької області 23.11.1990 року, актовий запис № 298 (а.с.14). Відповідач ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області є донькою позивачів (а.с. 38,39).
На підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. 26.10.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2487, ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за місцем проживання у цьому житловому приміщенні (а.с. 6-7,8,13).
З березня 2013 року відповідач ОСОБА_3 виїхала за межі України і в квартирі за вказаною адресою тривалий час не мешкає, не користується житлом, не зберігає в приміщенні належного їй майна, що підтверджено актом КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» від 15.09.2015 року (а.с. 37). Відповідач фактично змінила місце проживання, однак дотепер не припинила попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Позивачі здійснюють виконання обов'язків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані та сплати комунальних платежів,виконують інші обов'язки, пов'язані з використанням нерухомості.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4. підтвердила, що ОСОБА_3 навесні 2013 року, після закінчення навчання у вищому закладі освіти в м. Харкові, виїхала до Російської Федерації, вийшла заміж і не має наміру повертатись на проживання до України, точна адреса її місця знаходження свідкові невідома.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись, розпоряджатись належною йому власністю. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ст. 382 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Використовуючи аналогію закону, суд застосовує норми ст.ст. 64 ,156 ЖК України і вважає правомірним віднесення до числа членів сім'ї власника житла його дружини наймача, їхніх діти і їхніх батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України).
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач ОСОБА_3 є членом сім'ї позивачів, протягом тривалого часу користувалася вказаним житловим приміщенням, але вже понад два роки відсутня за адресою своєї реєстрації, з матеріалів справи не вбачається наявної домовленості між нею та позивачами про збереження за нею права користування житлом протягом довшого часу. З огляду на це, суд вважає вимоги позивачів обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони понесені в ході розгляду справи та документально підтверджені судові витрати. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача, в розмірі 420,00 грн. (а.с. 2,39а).
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79,88, 209, 213, 214, 215, 218,224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1., народжена в м. Красний Лиман Донецької області, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2) такою, що втратила право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_2,належною на праві приватної власності ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок та витрати, пов'язані з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача, в розмірі 420(чотириста двадцять) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2015 року.

Суддя -