Справа № 127/7786/15-ц Провадження № 22-ц/772/2867/2015Головуючий в суді першої інстанції Жмудь О. О.
Категорія 5Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів: виконавчого комітету Вінницької міської ради, Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на житло, договору купівлі-продажу та договору дарування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданої представником цих осіб ОСОБА_7, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 12 грудня 1996 року на підставі ордеру № 281 позивачці в гуртожитку АДРЕСА_1 надано житлову кімнату АДРЕСА_1. Із моменту поселення у вказаній кімнаті гуртожитку позивачка разом з іншими мешканцями кімнат гуртожитку безперешкодно користувалася такими місцями загального користування як коридор та лоджія, які знаходяться в 1-й секції на першому поверсі гуртожитку. Однак, сусіди ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з кім. АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 з кім. АДРЕСА_3, самовільно перепланувавши коридор та лоджію гуртожитку, з 2006 року перешкоджають їй користуватися вказаними місцями загального користування, в зв'язку з чим позивачка неодноразово зверталася до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суду зі скаргами на дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23 грудня 2008 року № 3147 вказаний гуртожиток визнано житловим будинком для малосімейних. 10 червня 2010 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 1242, яким затверджено акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих кімнат гуртожитку АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та надано доручення комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» підготувати документи для оформлення права власності, в тому числі і на місця загального користування (коридор та лоджію).

20 жовтня 2014 року, під час ознайомлення з матеріалами інвентарної справи №102038, ОСОБА_2 стало відомо, що на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за № 1242, виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв рішення № 1541 від 29 липня 2010 року та № 1679 від 12 серпня 2010 року, якими зазначені вище місця загального користування - коридор та лоджія передано у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що видано відповідні свідоцтва про право власності на житло.

Згідно договору купівлі-продажу від 22 лютого 2011 року ОСОБА_4 продала частини вказаного коридору та лоджії ОСОБА_5, а ОСОБА_3 подарувала частини зазначених місць користування у гуртожитку ОСОБА_6, уклавши відповідний договір від 11 січня 2012 року.

18 грудня 2014 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набрала законної сили 25 лютого 2015 року на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, позов ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано п. 1.6. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 червня 2010 року за № 1242 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», п. 4.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29 липня 2010 року за № 1541 та 3.5 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 серпня 2010 року № 1679, якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передано у приватну власність місця загального користування вказаного будинку та на підставі яких видані відповідні свідоцтва про право власності на житло.

Враховуючи викладені обставини позивачка просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 12 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_3, згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 серпня 2010 року за № 1679; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 липня 2010 року на ім'я ОСОБА_4, згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29 липня 2010 року за № 1541; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22 лютого 2011 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кононюк В.О.; визнати недійсним договір дарування частки-секції квартири від 11 січня 2012 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 281 від 12 грудня 1996 року ОСОБА_2 у гуртожитку АДРЕСА_1 надано житлову кімнату АДРЕСА_1, що підтверджується особовим рахунком №009895 ЖЕК №15 (а.с.4).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23 грудня 2008 року № 3147 вказаний гуртожиток визнано житловим будинком для малосімейних. 10 червня 2010 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 1242, яким затверджено акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих кімнат гуртожитку АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради (квартиронаймачі ОСОБА_3, ОСОБА_4) та надано доручення комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» підготувати документи для оформлення права власності, зокрема і на місця загального користування (коридор та лоджію).

На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за № 1242 від 10 червня 2010 року, виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв рішення № 1541 від 29 липня 2010 року (щодо ОСОБА_4) та № 1679 від 12 серпня 2010 року (щодо ОСОБА_3), якими місця загального користування - коридор та лоджія, які знаходяться в 1-й секції на першому поверсі вказаного будинку передано у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що видано відповідні свідоцтва про право власності на житло (а.с. 107-108).

18 грудня 2014 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набрала законної сили 25 лютого 2015 року на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, позов ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано п. 1.6. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 червня 2010 року за № 1242 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», п. 4.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29 липня 2010 року за № 1541 та 3.5 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 серпня 2010 року № 1679, якими гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передано у приватну власність місця загального користування спірного будинку на підставі яких видані відповідні свідоцтва про право власності на житло (а.с. 10-11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 2 лютого 2011 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 квартиру під АДРЕСА_3, яка складає 7/20 часток секції під № 1, і знаходиться в житловому будинку під АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Із договору дарування частки секції квартири від 11 січня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_3 подарував 31/100 частку секції № 1 квартири за АДРЕСА_2 ОСОБА_6 (а.с.8-9).

Суд, встановивши вказані обставивши справи, враховуючи положення ст. 61 ЦПК України, керуючись ст.ст. 3, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 215, 328, 330, 369, 382, 388 ЦКУ, рішенням КСУ № 4 від 02.03.2004 року, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, а саме застосування судом до спірних правовідносин положень ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка не діяла на момент видачі вказаних вище свідоцтв на право власності на житло, колегія суддів відхиляє. Посилання суду на наведену норму права не впливає на правильність вирішеного спору по суті, оскільки цією нормою регулюються питання приватизації житлових приміщень саме у гуртожитках, а, як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23 грудня 2008 року № 3147 гуртожиток за зазначеною вище адресою визнано будинком для малосімейних. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 положення п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку. Згідно цієї статті допоміжні приміщення окремій приватизації не підлягають.

Твердження апелянта про те, що скасування судом зазначених рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради не є підставою для визнання виданих на їх підставі свідоцтв про право власності колегією суддів відхиляються, оскільки вони зводяться до іншого тлумачення норм права ніж допущені судом.

Всі інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на оцінці доказів, відмінній від тієї, яка зроблена судом, однак висновків суду не спростовують.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданої представником цих осіб ОСОБА_7 - відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді В.М. Медяний

Л.В. Пащенко