Провадження № 2/522/8022/15
02 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідачки аліменти на його утримання, посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи загального захворювання, на даний час не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 049, 00 грн. на місяць та не має будь-яких інших доходів, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Відповідачка є його повнолітньою донькою, яка не надає матеріальну допомогу на його утримання, хоча має таку змогу. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом.
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та розглядати справу в заочному порядку. Також уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки 1 000, 00 грн. щомісячно.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, причини неявки до суду не повідомляла. До суду надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в яких вона зазначає, що позивач має два повнолітніх сина, які також мають змогу надавати матеріальну допомогу на його утримання. Крім того, позивач також отримує матеріальну допомогу, безкоштовні ліки та продукти харчування від благодійної організації «Хесед», де офіційно оформлений як малозабезпечена особа.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).
Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.
Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Підставою виникнення аліментного зобов'язання між повнолітніми дітьми і їхніми батьками щодо утримання останніх є склад юридичних фактів: а) походження дітей (родинний зв'язок батьків і дітей); б) непрацездатність батьків; в) потреба батьків у матеріальній допомозі.
Закон передбачає примусовий порядок стягнення аліментів на батьків з їхніх повнолітніх дітей у випадку, якщо останні не надають матеріальної допомоги добровільно.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною донькою ОСОБА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.
ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання на підставі довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №745971 від 14 січня 2015 року, на даний час не працює та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 049, 00 грн., про що свідчить довідка УПФУ в Приморському районі м. Одеси від 23 липня 2015 року.
Позивач в судовому засіданні не заперечував того, що крім доньки, він має два також повнолітніх сина, які надають йому матеріально допомогу. Однак, вказаних коштів не вистачає для забезпечення нормального способу життя.
Відповідно до ст. 205 СК України та роз'яснень, що надані у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
Згідно зі ст. 205 СК України, розмір аліментів на батьків визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. До уваги береться матеріальний та сімейний стан сторін, можливість одержання батьками утримання від інших осіб: дітей, дружини, чоловіка, а також своїх батьків. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на його утримання аліменти у розмірі 500, 00 грн. щомісяця, починаючи з 24 липня 2015 року до припинення інвалідності, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 184, 202, 204, 205 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи з 25 серпня 2015 року до припинення інвалідності, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, а саме з 24 липня 2015 року по 24 серпня 2015 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена