АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/564/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

06 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ", ТОВ "Черкаська продовольча компанія", третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 10 грудня 2012 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_7, керуючи автомобілем Lexus RX 450, д.н.з. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_8, в м. Черкаси по вул. Смілянській-Автомобілістів, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з його автомобілем Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок чого його автомобіль отримав пошкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси 24 грудня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ ЧПК на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АВ/1148838.

Вказував, що 15 січня 2013 року ним була подана заява для отримання страхового відшкодування до ПрАТ «СК Ю.БІ.АЙ».

При цьому 24 квітня 2013 року страховиком було лише частково здійснено виплату страхового відшкодування на його картковий рахунок в сумі 7 813 грн. 83 коп., що підтверджується випискою з карткового рахунку. Решту страхового відшкодування не виплачено.

Внаслідок тривалої невиплати страхового відшкодування він повторно звернувся до відповідача з вимогою, в якій просив повідомити про розрахований страховиком розмір страхового відшкодування, що належить йому до виплати, надати розрахунок страхового відшкодування та виплатити йому несплачену частину страхового відшкодування. Направлення зазначеної вимоги страховику та її отримання страховиком підтверджується фіскальним чеком від 06 серпня 2013 року та рекомендованим повідомленням про вручення № 8441595.

Однак відповідач ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» проігнорувало дану вимогу, відповіді до цього часу не надало, як не надало і розрахунку страхового відшкодування, належного до виплати.

Зазначав, що ним було оплачено проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 450 грн., що підтверджується квитанцією № 393/12 від 26 грудня 2012 року.

Згідно даного дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля - 33485,10 грн.; втрата товарної вартості його автомобіля 3820,65 грн.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано значну моральну шкоду, яка полягає в глибоких психологічно-душевних стражданнях, що потягло за собою погіршення сну, загального самопочуття та стану здоров'я, зокрема: нервові розлади, тому був вимушений протягом періоду з 17 квітня 2013 року по 29 травня 2013 року у черговий раз проходити стаціонарне лікування у КНП «Друга Черкаська міська лікарня», що підтверджується випискою з історії хвороби № 955 від 29 травня 2013 року.

Крім того, моральна шкода проявилась в тяжких вимушених негативних змінах у його житті і стосунках з рідними та близькими, втратою ним нормальних життєвих зв'язків з оточуючими та нормального життєвого ритму, зокрема внаслідок необхідності витрачання коштів із сімейного бюджету на оплату відновлюваного ремонту.

Моральну шкоду, спричинену йому, в грошовому еквіваленті він оцінює в сумі 3000 грн.

Останній термін виплати страхового відшкодування становив 15 квітня 2013 року, тому прострочення становить 235 днів. В зв'язку з чим, вважає за необхідне стягнути пеню, інфляційні збитки та 3% річних від простроченої суми.

В добровільному порядку відповідачі відмовлялися відшкодувати завдану шкоду, в зв'язку з чим він був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 подав заяву про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову, в якій остаточно просив стягнути з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» на його користь невиплачене страхове відшкодування - 19590,42 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування -5153,65 грн., інфляційні збитки 3260,59 грн. 3% річних від простроченої суми 908,44 грн., а всього 28913,10 грн.

Стягнути з ТОВ «Черкаська продовольча компанія» на його користь витрати на оплату експертизи - 450 грн., моральну шкоду 3000 грн., втрату товарної вартості його автомобіля - 3820,65 грн., франшизу - 500 грн., а всього 7770,65 грн.

Стягнути з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» та з ТОВ «Черкаська продовольча компанія» на його користь понесені ним документально підтверджені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 366,84 грн. та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на користь ОСОБА_5 невиплачене страхове відшкодування в сумі 19 590 грн. 42 коп.

Стягнуто з ТОВ «Черкаська продовольча компанія» на користь ОСОБА_5, понесені витрати на оплату експертизи в сумі 450 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 грн., втрату товарної вартості автомобіля в сумі 3 820 грн. 65 коп., франшизи в сумі - 500 грн., а всього 7 770 грн. 65 коп.

Стягнуто солідарно з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та ТОВ «Черкаська продовольча компанія» на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 272 грн. 91 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 3 879 грн., а всього 4 151 грн. 91 коп.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, в частині відмови у стягненні пені, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення суду, в цій частині, необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Просив змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2014 року в частині відмови у стягненні пені, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми та ухвалити в цій частині рішення, яким позовні вимоги задовольнити: стягнути з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» на його користь пеню за прострочення сплати страхового відшкодування -5153,65 грн., інфляційні збитки 3260,59 грн. 3% річних від простроченої суми 908,44 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, що 10 грудня 2012 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_7, керуючи автомобілем Lexus RX 450. д.н.з. НОМЕР_3. що належить ОСОБА_8 в м. Черкаси по вул. Смілянській-Автомобілістів. не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. НОМЕР_4. що належить позивачу, внаслідок чого автомобіль позивача отримав пошкодження.

Згідно копії Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.(т.1 а.с.8).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 393/12 від 26 грудня 2012 року, складеним судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_10, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням втрати товарної вартості на дату оцінки складає 37 305 грн. 75 коп. (т.1 а.с.10-13).

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що страхове відшкодування виплачено не вчасно та в не повному об'ємі, тому у відповідності з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 393/12 від 26 грудня 2012 року з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» стягнув невиплачене страхове відшкодування в сумі 19 590 грн. 42 коп. Даний факт ніким не оскаржений.

У той же час суд першої інстанції відмовив у стягненні з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» пені за прострочення виплати зазначеної частини страхового відшкодування, інфляційних збитків і 3% річних від простроченої суми.

Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не є можливим виходячи з наступного.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач письмово повідомив страхову компанію про страховий випадок 15 січня 2013 року, що теж не оскаржується. Страховик в особі відповідача не повідомив позивача про відмову у здійсненні страхового відшкодування та не здійснив його виплату, хоча мав це зробити не пізніше ніж 15 квітня 2013 року.

Згідно ч. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням.

Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення в частині відмови у стягненні пені за прострочення сплати страхового відшкодування, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми до скасування, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування - в частині відмови в стягненні з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" на користь ОСОБА_5 пені за прострочення сплати страхового відшкодування, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 5002,73 грн., інфляційні збитки в розмірі 3260,59 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 908,44 грн., а всього 9 171,76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :