Справа № 405/2990/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Волошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Територіального управління юстиції у Кіровоградській області - відповідач -1, відділу державної виконавчої служби Вільшанського районного управління юстиції - відповідач - 2, Головного управління Державної казначейської служи України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2012 року визнано неправомірною бездіяльність державних виконавців підрозділу примусового виконання судових рішень ВДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області та державного виконавця ВДВС Вільшанського РУЮ по виконанню зведеного виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення боргу з ОСОБА_2 на його користь. Вказана ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13.03.2013 року - залишена без змін.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача коштів виконано лише частково, у зв'язку з чим позивач вважає, що з приводу допущеної державною виконавчою службою бездіяльності у виконанні рішення суду, відповідачем йому було спричинено шкоду у розмірі залишку нестягнутої з боржника суми, а саме: 2 558 767,80 грн.

З урахуванням зазначених обставин, вважаючи, що відповідачі повинні відшкодувати упущену вигоду, позивач з даним позовом звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в заяві обставини позов просив задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання з'явилися, надали пояснення, відповідно до яких позовні вимоги вважали необґрунтованими та в задоволенні позову просили відмовити.

Прокурор позов вважав безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі, в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики винесено рішення, згідно з яким на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнено 3 318 380, 50 грн. Вказане рішення суду позивачем було звернено до виконання до відділу державної виконавчої служби Вільшанського районного управління юстиції.

З причини невжиття державною виконавчою службою передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо своєчасного та повного виконання вказаного рішення суду, позивач звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на бездіяльність державних виконавців підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області та державного виконавця ВДВС Вільшанського РУЮ, за наслідками розгляду якої 02 серпня 2012 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було винесено ухвалу про визнання неправомірною бездіяльність державних виконавців виконавчої групи підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області по виконанню зведеного виконавчого провадження № 2-343/2010 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та державного виконавця ВДВС Вільшанського РУЮ щодо виконання зазначеного виконавчого листа.

Апеляційним судом Кіровоградської області ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2012 року, ухвалою від 13.03.2013 року - залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, з'ясованими фактичними даними встановлено, що після визнання неправомірною бездіяльність державних виконавців виконавчої групи підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області по виконанню зведеного виконавчого провадження № 2-343/2010 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та державного виконавця ВДВС Вільшанського РУЮ щодо виконання зазначеного виконавчого листа, державною виконавчою службою вживалися передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи спрямовані на оперативне виконання рішення суду, а саме: 28.09.2012 року ОСОБА_1 повторно пред'явив до виконання виконавчий лист № 2.343/2010 від 10.08.2010 року, виданий Новоукраїнським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу. Державним виконавцем, на виконання рішення суду було направлено на адресу боржника вимогу щодо надання інформації про наявність рахунків, відкритих у фінансових, банківських установах, кількості та вартості усього майна, яке належить йому на праві власності. Крім того, направлено запити в органи, які ведуть реєстрацію рухомого та нерухомого майна належного боржнику, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу. 16.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання до банківських установ, боржнику до відома.

У зв"язку зі складністю виконання постановою від 19.11.2012 р. начальником відділу ДВС Головного упраіління юстиції у Кіровоградсьій області винесено постанову про утворення виконавчої групи при відділі примусового виконання рішень, у складі державних виконавців відділу примусового виконання рішень та начальника відділу ДВС Вільшанського РУЮ. Наступного дня керівником виконавчої групи надано доручення начальнику ВДВС Вільшанського РУЮ в порядку ст.ст. 5, 11 ЗУ "Про виконавче провадження" направити запит до Станкуватської сільсьої ради, Вільшанської сільської ради про належність земельних ділянок ОСОБА_2 та отримати карту земельних ділянок; після отримання відповідей здійснити перевірку наявності на земельних ділянках боржника посівів сільськогосподарських культур, у разі їх виявлення провести опис і арешт, у разі їх відсутності скласти відповідний акт; здійснити виїзд за місцем проживання боржника, а саме вул. Димитрова, 22, с.м.т. Вільшанка, Кіровоградська область з метою перевірки майнового стану боржника.

З метою перевірки наявності коштів на арештованих рахунках боржника, державним виконавцем до банківських установ направлено платіжні вимоги, які повернулися без виконання у зв"язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.

На запит державного виконавця надійшла відповідь Вільшанської селищної ради від 11.02.2013 р. про відсутність зареєстрованих земельних ділянок у ОСОБА_2, а також відповідь Станкуватської сільської ради, якою повідомлено, що зареєстрована за ОСОБА_2 земельна ділянка культурами не засіяна.

12.02.2013 р. державним виконавцем складено акт за адресою АДРЕСА_1 про відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом.

Так як в ході примусового виконання рішення суду стало відомо, що за боржником зареєстровано транспортний засіб, державним виконавцем направлено лист заставодержателю ТОВ "Простофінанс" щодо надання інформації про залишок боргу ОСОБА_2 за кредитним договором та повідомити про вартість заставного майна, а саме транспортного засобу - ВАЗ 21214 126 20, 2007 р. в.

В подальшому державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника - автомобіля ВАЗ 21214 126 20, 2007 р. в., про що складено акт опису і арешту майна від 29.03.2013, і в цей же день державним виконавцем призначено експерта для участі у проведенні виконавчих дій, про що винесено відповідну постанову.

11.04.2013 р. на адресу відділу надано письмовий висновок про оцінку транспортного засобу, вартість якого склала 41 054,85 грн. В подальшому сторонам виконавчого провадження направлено лист, яким повідомлено, про ринкову вартість арештованого рухомого майна, та роз"яснено право, що відповідно до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" сторони мають право заперечити проти результатів оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності.

Оскільки заперечень проти результатів оцінки майна до відділу не надходили державним виконавцем 22.05.2013 р. на адресу управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області та торгівельним організаціям направлено заявку на реалізацію арештованого майна.

12.06.2013 р. торгівельною організацією, яка визначена на конкурсній основі КФ ТОВ "Укрспецторг груп" повідомлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого рухомого майна призначені на 26.06.2013 р.

На адресу підрозділу 26.06.2013 р. надійшло повідомлення про те, що прилюдні торги з реалізації арештованого рухомого майна не відбулися у зв"язку з відсутністю зареєстрованих покупців. У зв"язку з чим керуючись ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем проведено уцінку майна боржника на 5% про що 05.07.2013 р. винесено відповідний акт уцінки майна.

Листом від 09.07.2013 р. торгівельною організацією повідомлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого рухомого майна не відбулися у зв"язку з відсутністю зареєстрованих покупців. На підставі чого 05.08.2013 р. державним виконавцем повторно проведено уцінку арештованого майна на 40 %.

Згідно протоколу проведення аукціону по реалізації майна від 27.08.2013 р. автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 продано з прилюдних торгів. Кошти, які надійшли від продажу арештованого майна у сумі 24 123 грн. розподілені державним виконавцем в порядку ст.ст. 43, 44 ЗУ "Про виконавче провадження", стягувачу - ОСОБА_1 перераховано 15 208,77 грн.

В подальшому при відділі примусового виконання рішень 18.03.2014 р. утворено виконавчу групу разом з державним виконавцями ВДВС Вільшанського РУЮ, про що винесено відповідну постанову.

На підставі вказаної постанови та в порядку ст. ст. 5, 11 ЗУ "Про виконавче провадження" начальнику ВДВС Вільшанського РУЮ було направлено доручення щодо відібрання пояснень у боржника з приводу невиконання рішення суду, здійснення перевірки наявності на земельних ділянках боржника посівів сільськогосподарських культур та щодо виїзду за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану, про що скласти відповідний акт.

З відповідей реєструючих органів та акту державного виконавця стало відомо, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчими листами.

Відповідно до ст. 47 п. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем 04.08.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з оригіналом виконавчого листа направлено стягувачу та роз"яснено право повторного пред"явлення до виконання виконавчого документа.

В липні 2015 року позивач, в межах передбачених Законом України «Про виконавче провадження» строків, повторно пред'явив виконавчий лист до виконання та органом примусового виконання рішень судів в теперішній час вживаються відповідні заходи щодо виконання зазначеного вище рішення суду.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Аналіз норм вказаних статей ЦК України свідчить про обов'язок винної особи відшкодувати заподіяну шкоду особою, яка завдала такої шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Разом з тим, збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки представником позивача під час розгляду справи не було доведено самого факту заподіяння шкоди відповідачами, а визнання судом бездіяльності державного виконавця у виконанні зазначеного рішення суду неправомірною не є підставою для стягнення з відповідачів залишку нестягненої суми боргу за виконавчим листом на користь позивача, оскільки право позивача на звернення рішення суду до виконання порушене не було, тим більше, що позивач виконавчий лист до виконання пред'явив повторно, після часткового виконання рішення суду, виконавчий лист відповідачами повертався відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», тому доводи позивача про упущену вигоду суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 10, 11, 57 - 61, 212 - 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відділу державної виконавчої служби Вільшанського районного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служи України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко