Провадження № 4-с/761/195/2015
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Заявник) 01 липня 2015 року, в особі свого представника, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича (далі - Державний виконавець).

Свою скаргу Заявник обґрунтовує тим, що 11 січня 2014 року постановою Державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-11431/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 12 грудня 2013 року у справі про стягнення із ТОВ «Мазурка», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» кредитної заборгованості, яку, за словами Заявника, він не отримував, і, відповідно, з її змістом ознайомлений не був. Зауважив, що 23 квітня 2015 року, Державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме ПАТ «Банк Київська Русь», на підставі заяви останнього від 15 квітня 2015 року про повернення виконавчого документа без виконання, оскільки між стягувачем та боржником досягнуто домовленості про добровільне погашення заборгованості. Проте, раніше, 12 грудня 2014 року, Державним виконавцем було винесено постанову про стягнення солідарно із боржників виконавчого збору у розмірі 205 466 грн. 08 коп., яка згодом була виділена в окреме виконавче провадження. Оскільки він не був повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження, тим самим, був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду, або надати документи на підтвердження його виконання, вважає дії Державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 205 466 грн. 08 коп. протиправними та такими, що не відповідають нормам закону. Крім того, на думку Заявника, нарахована сума виконавчого збору не відповідає ні нормам закону, зокрема статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», ні фактичним обставинам справи, оскільки виконавчий документ було повернуто без виконання за письмовою заявою стягувача. Просив суд постановити ухвалу, якою визнати неправомірними дії Державного виконавця щодо винесення постанови від 12 грудня 2014 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 205 466 грн. 08 коп. та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції скасувати вищезазначену постанову.

В ході судового розгляду справи, представник Заявника уточнив вимоги, зазначені у скарзі, та просив суд постановити ухвалу, якою визнати неправомірною та скасувати постанову Державного виконавця про стягнення виконавчого збору у сумі 205 466 грн. 08 коп., винесену 12 грудня 2014 року в межах виконавчого провадження № 41429560.

У судовому засіданні представник Заявника вимоги, зазначені у скарзі, підтримав, просив суд скаргу задовольни у повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ), у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представника Заявника та представника Відділу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 11 січня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Клименко Олексієм Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-11431/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 12 грудня 2013 року про стягнення із ТОВ «Мазурка», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» заборгованості у розмірі 2 054 660 грн. 78 коп. У вказаній постанові боржнику наданий строк для добровільного виконання рішення суду до 18 січня 2014 року (а.с. 40).

Крім того, судом також встановлено, що 12 грудня 2014 року, керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», Державним виконавцем було винесено постанову про стягнення із боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 205 466 грн. 08 коп., у зв'язку із невиконанням у запропонований семиденний строк виконавчого листа № 2-11431, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 12 грудня 2013 року про стягнення із ТОВ «Мазурка», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» заборгованості у розмірі 2 054 660 грн. 78 коп. (а.с. 45).

Відповідно до підпункту 1) пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача.

Із матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» заявою від 15 квітня 2015 року № 26-04/15, звернулося до начальника Відділу з проханням на підставі пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, у зв'язку із частковим виконанням зобов'язань щодо погашення заборгованості у добровільному порядку в строк до 11 січня 2014 року (а.с. 41).

Суд встановлено, що на підставі вищевказаної заяви, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охотою Миколою Миколайовичем було винесено постанову від 23 квітня 2015 року про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-11431/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 12 грудня 2013 року, у зв'язку із частковим виконанням боржником рішення суду (а.с. 42).

Водночас, вказаною постановою виділено в окреме провадження постанову про виконавчий збір від 12 грудня 2014 року та 23 квітня 2015 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції Охотою Миколою Миколайовичем відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 41429560 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Відділу виконавчого збору в сумі 205 466 грн. 08 коп. та запропоновано боржнику самостійно виконати вказану постанову до 29 квітня 2015 року (а.с. 54).

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2015 року Заявник звертався до Начальника Відділу із заявою про скасування зазначеної постанови (а.с. 56).

Однак, листом від 02 червня 2015 року № 1160/7, із посиланням на частину 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», Заявника було повідомлено про відсутність підстав для скасування вказаної постанови (а.с. 58).

Аналізуючи вищенаведені факти, суд критично оцінює винесення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Ельбабаєвим Баходіром Бекмурадовичем постанови від 12 грудня 2014 року про стягнення виконавчого збору, з огляду на наступне.

За змістом частин 1 та 4 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З матеріалів копії виконавчого провадження № 41429560, наданого представником Відділу на запит суду, вбачається, що при винесенні державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Клименком Олексієм Олександровичем 11 січня 2014 року постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-11431/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 грудня 2013 року про стягнення з ТОВ «Мазурка», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» заборгованості у розмірі 2 054 660 грн. 78 коп., останнім її не було надіслано боржникам ні рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як і не було вручено особисто під розписку, як це передбачено пунктом 1 та 4 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при недотриманні державним виконавцем встановленого законом порядку повідомлення боржників, у тому числі ОСОБА_1, про відкриття виконавчого провадження, останній був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду до 18 січня 2014 року.

Крім того, відповідно до змісту частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Охотою Миколою Миколайовичем було винесено постанову від 23 квітня 2015 року про повернення стягувачу виконавчого документу на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа у зв'язку з частковим виконанням боржником рішення суду. Слід звернути увагу, що у заяві стягувача від 15 квітня 2015 року № 26-04/15 зазначено, що боржниками частково виконано зобов'язання щодо погашення заборгованості у добровільному порядку в строк до 11 січня 2014 року, що безумовно свідчить про добровільний характер виконання боржниками, у тому числі ОСОБА_1, рішення суду.

Таким чином, оскільки Заявник не отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження в установленому законом порядку, крім того, виконавчий документ був повернутий за клопотання стягувача, у зв'язку із частковим погашенням боргу у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що винесення Державним виконавцем 12 грудня 2014 року постанови про стягнення із боржника ОСОБА_1 виконавчого збору було протиправним, у зв'язку з чим, скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, а вказана постанова - визнанню неправомірною, яка підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19 Конституції України, статей 6, 28, 31, 47 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича від 12 грудня 2014 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :