Справа №469/1181/14-ц 19.02.2015 19.02.2015 19.02.2015
Провадження № 22ц/784/525/15 Головуючий у першій інстанції Тавлуй В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.В.,

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

(далі - ПАТ «КБ «Надра», Банк)

на рішення

Березанського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року

за позовом

ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку станом на 5 вересня 2014 року 49487,44 доларів США, що еквівалентно 634537 грн. 83 коп. за кредитним договором, з яких: 16750,66 доларів США - основний борг, 1508,31 доларів США - відсотки, 6363,53 доларів США, що еквівалентно 81594 грн. 45 коп. - пеня, 24743,72 доларів США, що еквівалентно 317268 грн. 93 коп. - штраф та 121,22 долар США - комісія.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк зазначав, що 21 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра», на той час відкритим акціонерним товариством, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №08/11/2007 840 К 3290 на строк до 17 листопада 2022 року, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 19600 доларів США під заставу нерухомості. В забезпечення повернення кредиту 21 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Відповідач ОСОБА_3, отримавши кредит, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому повинен разом з поручителем ОСОБА_4 сплатити заборгованість.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року позов задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто 24743,72 доларів США, що еквівалентно 317268 грн. 93 коп. У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, а також стягнення на користь позивача штрафу відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення та ухвалити нове, про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, висновки суду про те, що ПАТ «КБ «Надра» пропущений строк для пред'явлення вимоги до поручителя є хибними.

Представник відповідачів, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра», на той час відкритим акціонерним товариством, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №08/11/2007 840 К 3290 (далі - кредитний договір, договір) на строк до 17 листопада 2022 року, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 19600 доларів США під заставу нерухомості. За умовами договору відповідач повинен був погашати кредит та відсотки щомісяця. Відповідно п.3.3.2 Договору передбачено, що щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 293,69 доларів США. Згідно п.1.3.1. Договору розмір відсотків за користування кредитом, які підлягають сплаті відповідачем, встановлено у розмірі 14,99 % на рік, виходячи з фактичної кількості днів у періоді на залишок заборгованості.

В забезпечення повернення кредиту 21 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим, станом на 05 вересня 2014 року має місце заборгованість перед позивачем в розмірі 49 487, 44 доларів США, з яких: 16 750,66 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 508,31 доларів США - заборгованість за відсотками; 6 363,53 доларів США - заборгованість зі сплати пені (що еквівалентно 81 594,45 грн.); 121,22 доларів США - заборгованість за комісією. Також, Банк нарахував до сплати позичальнику 24 743,72 доларів США - штраф (що еквівалентно 317 268,93 грн.).

Встановивши, що ОСОБА_3 порушив зобов'язання за кредитним договором, оскільки прострочив повернення чергової частини кредиту та відсотків за його користування, суд дійшов правильного висновку про те, що Банк має право вимоги дострокового повернення кредиту. У зв'язку з чим обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 526, 1050 та 1054 ЦК України та умов договорів дійшов висновку про стягнення з відповідача кредиту, відсотків за його користування, та пені, нарахованої за рік.

Також є обґрунтованими висновки суду щодо незаконності покладення подвійної відповідальності на відповідачів за порушення позичальником виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Так, п.5.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми кредиту за кожний день прострочення.

Також п. 5.2 договору передбачено за порушення позичальником вимог п.п.4.3.1,4.3.2,4.3.7,4.3.9 договору, сплата 10% штрафу від суми отриманого кредиту.

Пункти 4.3.1,4.3.7,4.3.9 стосуються обов'язків позичальника надавати Банку визначені кредитним договором документи та відомості про фінансовий стан позичальника, його місцезнаходження та інші документи, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за договором. Щодо п.4.2.3, то він містить узагальнені вимоги до позичальника, а саме суворо дотримуватися положень кредитного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі сплати штрафу та пені, Банк послався на невиконання ОСОБА_3 п.п.3.3.2,3.3.3, а саме несплату щомісяця мінімально встановленого платежу. Про інші порушення кредитного договору позивач не вказав.

Виходячи з цього, суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог про стягнення штрафу та наявності подвійної відповідальності за невиконання умов кредитного договору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення сум за договором (крім штрафу) в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Ухвалюючи рішення в цій частині суд виходив з того, що в договорі поруки не встановлено строку припинення поруки. Тому вона в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так як за договором позичальник повинен був сплачувати щомісячно мінімально необхідний платіж в 293,69 доларів США , до 15 числа поточного місяця, то шестимісячний строк слід відраховувати з дня останнього платежу, здійсненого позичальником, а саме з 7 лютого 2014 року.

Проте таки висновки суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права.

Як зазначено вище, позичальник повинен був сплачувати за договором щомісячний мінімальний платіж до 17 листопада 2022 року, а п.4.2.4 передбачено право Банка достроково вимагати від позичальника виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих платежів, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, встановлений в п.3.3.3 договору. Право Банку пред'явити вимогу про дострокове виконання зобов'язань не обмежено договором, та діє до кінцевого строку повернення кредиту.

Діючи відповідно до умов договору, 14 серпня 2014 року Банк направив на адресу позичальника та поручителя попередження - вимогу про дострокове повернення кредиту де зазначив про необхідність сплати заборгованості станом на 14 серпня 2014 року та попередив вказаних осіб, що у випадку несплати заборгованості вказаної в попередженні на протязі 30 днів з дати надіслання Банком попередження, буде направлена позовна заява до суду для дострокового погашення всієї суми кредиту, відсотків за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. Відповідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, попередження - вимога отримана відповідачами 19 серпня 2014 року (а.с. 16). Заборгованість погашена не була, а тому Банк 25 вересня 2014 року подав до суду згадану позовну заяву та просить стягнути нараховані до сплати станом на 5 вересня 2014 року платежі, в тому числі залишок кредиту достроково.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, комісії та пені, Банк як кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, та протягом шести місяців пред'явив позов до позичальника та поручителя.

На час пред'явлення вимоги, зобов'язання позичальника за кредитним договором не припинилися. Він визнавав заборгованість, сплативши востаннє платіж 07 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що й боржник. Викладені обставини та зміст вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України свідчить про те, що Банк отримав права на дострокове повернення кредиту, що залишився, а також набув право вимагати сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та нарахованих на час вимоги комісії та пені.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає, що договір поруки не припинений, а поручитель повинен нести з позичальником солідарну відповідальність.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п.п. 3.4 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за його користування, пені та комісії, а також в частині судових витрат відносно обох відповідачів. З них слід стягнути виходячи з умов кредитного договору та договору поруки нараховані станом на 5 вересня 2014 року 1508, 31 доларів США процентів за користування кредитом, 121,22 долара США комісії, 16750,66 доларів США кредиту та 81594 грн. 45 коп. пені., задовольнивши вказані вимоги частково, тобто визначивши борг без вказівки на еквівалент та стягнувши пеню в національній валюті.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь Банку судовий збір в частках, а саме по 913 грн. 50 коп. з кожного.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення пені в національній валюті, колегія суддів виходить з вимог кредитного договору, вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України та декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до обох відповідачів про стягнення штрафу не підлягає скасуванню з викладених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів, пені та комісії скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» нараховані станом на 5 вересня 2014 року 1508, 31 доларів США процентів за користування кредитом, 121,22 долара США комісії, 16750,66 доларів США кредиту та 81594 грн. 45 коп. пені за кредитним договором №08/11/2007 840 К 3290, укладеним 21 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра» та ОСОБА_3.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 913 грн. 50 коп. з кожного судових витрат, скасувавши вказане рішення в цій частині.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: