УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських Банків від 10.06.2014 року,,

встановив:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 10.06.2014 року по справі № 954/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В своїй заяві посилалася на те, що 10.06.2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських Банків (третейський суддя Мамченко Ю.В.) у м. Києві, по вул. М. Раскової, 15 по справі № 954/14 про стягнення боргу, було прийнято рішення яким ухвалено: стягнути як із солідарних боржників з: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3 668 299,89 грн. заборгованості, пеню в сумі 16 089,47 грн. та 25 500,00 грн. третейського збору. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, оскільки позовну заяву вона отримала, як виявилося пізніше, вже після винесення рішення. Саме ж рішення отримала ще за два тижні після його прийняття.

В судовому засіданні представник заявника обставини викладені в заяві та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким визнано третейське застереження недійсним. Крім того, 02.09.2015 року та 21.10.2015 року Верховним Судом України були розглянуті справи, де колегія вказала, що третейським судам не підвідомчі справи щодо стягнення боргу, де позичальник є споживачем послуг банку, та валютні кредитні договори.

Представник зацікавленої особи ПАТ «Фідобанк» в судовому засіданні в задоволенні заяви просив відмовити, оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва визнано недійсним третейське застереження лише по додатковій угоді, решта залишено без задоволення. З приводу неповідомлення сторін при розгляду справи зазначив, що у справі містяться докази належного повідомлення. Постанови Верховного Суду України вважав думкою складу колегії, а не всього суду.

Зацікавлена особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, про день розгляду справи сповіщався належним чином.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника Банку, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 954/14, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мамченко Ю.В., відповідно до третейської угоди, яка міститься в кредитному договорі № 0014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року (розділ 10), укладеного між ПАТ «Ерсте Банк», що є правонаступником ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1, і в Договорі поруки № 014/0398/2/10075/1 від 13.07.2010 року (пункт 6.3), укладеного між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, винесено рішення, на підставі якого позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Вирішено стягнути як із солідарних боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по договору кредиту в сумі 3 668 299,89 грн., пеню в сумі 16 089,47 грн. та 25 500,00 грн. третейського збору.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, серед іншого, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14. Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-856цс15 від 02.09.2015 року, боржник за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником, є споживачем послуг Банку, у зв'язку з чим спір щодо стягнення заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий.

Статтею 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається зі справи, заявник просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 954/14 постановлене 10.06.2014 року, тобто після внесення змін до Закону № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, у зв'язку з чим заява про скасування рішення третейського суду підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 6, 51 Закону України «Про третейські суди», Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Постановою Верховного Суду України від 02.09.2015 року по справі № 6-856цс16, ст.ст. 360-7, 389-1-389-6 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських Банків від 10.06.2014 року - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських Банків від 10.06.2014 року по справі №954/14, прийнятого за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: