У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання кредитного договору від 11 квітня 2008 року недійсним, оскільки договір укладений з порушенням вимог законодавства щодо захисту прав споживачів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України, проте заявником порушено клопотання про поновлення цього строку із зазначенням підстав для поновлення цього строку, які суд визнав неповажними та запропонував вказати інші підстави для поновлення строку, однак заявник, подавши нову заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, вказав ті самі підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Проте до таких висновків апеляційний суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 294 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2085/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1> апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1836/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ч. 3 ст. 294 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2085/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Апеляційний суд виходив із того, що з апеляційною скаргою на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду 28 березня 2015 року, тобто поза межами строку, встановленого законом.

Так, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року залишено без руху, зокрема, визнавши підстави для поновлення пропущеного строку не поважними, та надано заявнику строк для усунення недоліків, а ухвалою від 29 травня 2015 року - відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали районного суду від 26 вересня 2014 року, ОСОБА_4 посилався на те, що із текстом оскаржуваної ухвали ознайомився вперше лише 25 березня 2015 року, тому апеляційну скаргу було направлено до суду з пропуском строку апеляційного оскарження.

Відповідно до положень ст. 127 ЦПК України після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

Таким чином, ОСОБА_4 згідно з ч. 1 ст. 26 ЦПК України є особою, яка бере участь у справі, оскільки залучений до участі в справі в якості третьої особи, тому суд першої інстанції на виконання вимог ст. 127 ЦПК України зобов'язаний був надіслати йому як копію ухвали про відкриття провадження у справі, так і копію позовної заяви.

Проте матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_4 ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року та копії позовної заяви, що позбавило його отримання необхідної інформації для підготовки апеляційної скарги.

Отже, порушення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції спричинено виключно невиконанням районним судом імперативних приписів ЦПК України.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Також відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Крім того, на виконання ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_4 направив до суду заяву, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик