Провадження №2- 5/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства »Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю »Кардтех» про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути солідарно з відповідачів 1 486 346, 14 гр. заборгованості за Кредитним договором, укладеним 25.12.2006 року з Товариством з обмеженою відповідальністю »Кардтех».

В серпні 2014 року позивач змінив підстави позову і просить стягнути з відповідачів по 356319, 39 гр. заборгованості за кредитним договором № 010/93-12/93 та по 1130026, 75гр. заборгованості за Кредитним договором № 010/93-12/94 та 3441,00гр. судового збору.

Провадження в справі неодноразово зупинялося ухвалами суду в зв»язку з оспорюванням відповідачами укладених з позивачами Договорів поруки.

Ухвалою суду від 15.06.2015 року провадження в справі було відновлено і справа призначена до судового розгляду.

Після відновлення провадження в справі представник позивача вдруге підряд, а саме: 07.07.2015 року та 24.07.2015 року в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином у порядку та строки, визначені ст.ст.74, 76 ЦПК України.

Заслухавши думки представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.157 ЦПК України суд має розглянути справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі - одного місяця.

Встановлено, що провадження по даній справі було відкрито судом 05.08.2013 року.

За змістом ч.3 ст.169 ЦПК України та п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду за таких умов у сукупності: а/ належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; б/ позивач повторно не з»явився в судове засідання; в/від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, з точки зору цивільного процесуального законодавства України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов»язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки.

Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про відкриття провадження в справі та прийняття її до провадження суду, прийнявши участь у судових засіданнях у справі до зупинення провадження в ній, представник позивача у судові засідання в подальшому не з»являвся, провадженням у справі не цікавиться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься також у ст. 13 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тобто, залишення позову без розгляду в зв»язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання, не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись до суду за захистом, не забезпечивши представництво своїх інтересів у суді, не направляючи до суду свого представника та не забезпечивши представництво інтересів банку в судовому засіданні при розгляді справи, не подавши заяву про розгляд справи в відсутності свого представника, зловживає своїми процесуальними правами, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.27,31,157, 207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства »Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю »Кардтех» про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя