У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_10 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачі посилались на те, що 05 червня 2008 року близько четвертої години ОСОБА_10, керуючи автомобілем КАМАЗ-5410, державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом-платформою МАЗ-9386, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить роботодавцю ОСОБА_11, рухався по вул. Героїв Праці у м. Харкові у напрямку вул. Шевченка зі швидкістю 40 км/год. У цей час у зустрічному напрямку рухався автомобіль «Шевроле-Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_12 Останній внаслідок наявних у нього захворювань, виїхав на зустрічну смугу проїжджої частини, де рухався автомобіль КАМАЗ-5410, під керуванням ОСОБА_10 При виникненні небезпеки ОСОБА_10 своєчасних дій для зупинки автомобіля не застосував, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_12 завдано тяжкі тілесні ушкодження несумісні з життям. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевроле-Лачетті» є непридатний для експлуатації. Відносно ОСОБА_10 порушено кримінальну справу у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Київського районною суду м. Харкова від 06 жовтня 2011 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію 2011 року».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сім'ї загиблого ОСОБА_12 завдана майнова шкода у сумі 237 362 грн, з яких витрати: 66 154 грн - за пошкодження автомобіля «Шевроле-Лачетті»; 25 036 грн - на поховання; 57 122 грн - на поминання; 14 800 грн - встановлення пам'ятника; за втрату годувальника двом неповнолітнім дітям ОСОБА_12 у розмірі щомісячного прожиткового мінімуму 825 грн на одну дитину за період з 05 червня 2008 року по 05 березня 2012 року у сумі 74 250 грн. Крім того., ОСОБА_4, ОСОБА_5,. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнім дітям ОСОБА_8 і ОСОБА_9 завдана моральна шкода у розмірі 20 тис. грн кожному, всього - 120 тис. грн.

Позивачі вважали, що майнову шкоду повинен відшкодовувати роботодавець ОСОБА_10 - ОСОБА_11, а моральну - ОСОБА_10

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_11, ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди у сумі 237 362 грн і моральної шкоди у сумі 120 тис. грн відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2013 року у частині вирішення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині зазначені судові рішення залишено без змін.

При новому розгляді справи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулися до суду зі зміненою позовною заявою. При цьому пред'явили позов лише до ОСОБА_10 та просили стягнути з нього на користь ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у зв'язку із втратою годувальника одноразово з 05 червня 2008 року по 05 березня 2012 року 74 250 грн, а надалі по 825 грн щомісячно на кожного до їх повноліття, а також по 20 тис. грн на кожну дитину на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька; стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 183 112 грн, з яких: 66 154 грн - за пошкоджений автомобіль «Шевроле-Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_3; 25 036 грн - на поховання; 57 122 грн - на поминання; 14 800 грн - на встановлення пам'ятника та 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю брата; стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина; стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 21 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди по 1 000 грн кожному.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2014 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 на відшкодування витрат на поховання - 2 503 грн 60 коп., спорудження надгробного пам'ятника - 1 480 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у частці , залежно від обставин, що мають істотне значення для справи.

Суд першої інстанції правильно визначив вину ОСОБА_12 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди - 90 %, а вину ОСОБА_10 - 10 %.

Як вбачається з матеріалів справи, аварійну обстановку створив ОСОБА_12, який, керуючи автомобілем «Шевроле-Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_3, без документів і водійського посвідчення, у стані алкогольного сп'яніння, виїхав на смугу зустрічного руху проїжджої частини і допустив зіткнення з автомобілем КАМАЗ-5410 з причепом-платформою, під керуванням ОСОБА_10

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив із того, що смертю ОСОБА_12 його батькам - ОСОБА_6 і ОСОБА_5, дружині - ОСОБА_7, дітям - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та сестрі - ОСОБА_4, яка проживала з ОСОБА_12 за однією адресою, завдано моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної шкоди (1 000 грн на кожного із вказаних осіб) суд визначив з дотриманням вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що ОСОБА_7 не довела, що за життя ОСОБА_7 його неповнолітнім дітям припадала б якась частка його середнього заробітку (доходу).

Також суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на поминальний обід.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Шевроле-Лачетті», який був пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди, належить на праві приватної власності ОСОБА_14

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 14 серпня 2009 року № 6858 шкода, завдана пошкодженням автомобіля «Шевроле-Лачетті» становить 66 154 грн.

Разом із тим, ОСОБА_14, як особа, майнове право якої порушено, позову про відшкодування завданої їй шкоди не заявила.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ніякого письмового зобов'язання між ОСОБА_14 і ОСОБА_10 укладено не було, а тому ОСОБА_14 не мала права відступати право майнової вимоги ОСОБА_4

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не є належним позивачем за вказаною позовною вимогою, а тому відмовив у задоволенні вказаних вимог.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 на відшкодування витрат на поховання - 2 503 грн 60 коп. та спорудження надгробного пам'ятника - 1480 грн.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.