Провадження № 2-н/359/172/2015
Справа № 359/2169/15-ц
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

13 березня 2015 р. м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В., вивчивши заяву Бориспільського районного підприємства теплових мереж «Райтепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків та прибудинкової території -

встановив:

12.03.2015 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява з проханням : видати судовий наказ на стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме : квартплату в сумі 2214,01 гривень станом на 01.03.2015 на користь БРПТМ «Райтепломережа» та судовий збір на користь держави.

Вивченням заяви та доданих до неї документів встановлено, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, за наступних підстав.

Так, згідно п. 13 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Вивченням заяви та доданих до нього документів встановлено, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження надання ним послуг та отримання таких послуг боржником, а саме до заяви не додано договір про надання послуг, або відповідно оформлений акт про відмову в укладенні договору.

Заявником не обґрунтовано вимоги та не додані докази щодо права заявника БРПТМ «Райтепломережа» стягувати борг за житлово-комунальні послуги, а також докази, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Крім того з поданої заяви та доданих до неї документів, також встановлено, що заборгованість за надані послуги у розмірі 2214,01 гривень виникла станом на 01.08.2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 9 вищевказаної Постанови також визначено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що заборгованість виникла за період до 1.08.2011, правовідносини сторін у такому випадку мають спірний характер, оскільки до цих вимог може бути застосована позовна давність в порядку, передбаченому ЦК України, а тому за такими вимогами спір слід розглядати в позовному провадженні.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, враховуючи вище викладене, у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 96, 97, 99, 100 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу Бориспільського районного підприємства теплових мереж «Райтепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків та прибудинкової території.

Розяснити заявнику право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів