Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ№ 331/360/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/5723/15 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Дзярука М.П.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та

апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 14 січня 2015 року в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6

Винним у ДТП визнано водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, а також отримані тілесні ушкодження. Згідно з висновком експертизи №2398 від 22.05.2015р., матеріальна шкода, спричинена володільцю транспортного засобу TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мало місце 14 січня 2015 року, на дату оцінки складає 189462,62 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» на з лімітом відповідальності 120000 грн. Страховою компанією виплачено позивачу суму 61793,03 грн. Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди становить суму 127669,59 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, з урахуванням ліміту відповідальності страхової компанії. Крім того, позивач понесла витрати на транспортування автомобіля, на проведення ремонтної калькуляції, витрати пов'язані з медичними обстеженнями.

Посилаючись на зазначені обставини з урахування уточнених вимог, просила суд стягнути на свою користь з ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 69462,62 грн., витрати на транспортування автомобіля у розмірі 500 грн., витрати на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрати на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.; та стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 58206,97 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати, в т.ч. витрати з проведення судової експертизи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 58206,97 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму матеріальної шкоди у розмірі 72641,46 грн., що складаються з суми шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика у розмірі 69462,62 грн., витрат на транспортування автомобіля у розмірі 500,00 грн., витрат на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632.00 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрат на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму судових витрат у розмірі 1087,01 грн., що складаються з витрат по судовому збору у загальному розмірі 970,01 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 117,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_6 суму судових витрат у розмірі 1465,11 грн., що складаються з витрат по судовому збору у розмірі 582,11 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 883 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити відмовивши в задоволенні вимог до нього в частині вимог про стягнення витрат на проведення ремонтної калькуляції, на транспортування до медичних закладів, та матеріальної шкоди, що перевищує ліміт відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ СК «ВУСО» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким в задоволенні позову до ПАТ СК «ВУСО» відмовити.

Колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно ч. 1 п. 4, ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, 14 січня 2015 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 в м. Запоріжжі на перехресті вул. Українській та пр. Леніна, керуючи автомобілем DAEWOO, д/н НОМЕР_2 виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA, д/н НОМЕР_3, водій ОСОБА_6 Внаслідок ДТП пасажир автомобіля TOYOTА., та водій автомобіля DAEWOO ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, автомобілі пошкоджено.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за вказаних обставин та застосовано до нього адміністративне стягнення у штрафу у розмірі 340 грн. (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2398 від 22 травня 2015 pоку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ТYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 становить 348366,81, при цьому ринкова вартість даного автомобіля складає 189462,62 грн. Оскільки при вказаних обставинах ремонт є економічно не доцільним, матеріальна шкода, спричинена володільцю транспортного засобу TOYOTA YARIS д.н. НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мало місце 14 січня .2015 року, на дату оцінки - 23 квітня 2015 року складає 189462,62 грн (т. 1 а.с. 111-119).

Позивачем сплачена вартість вказаної судової експертизи у розмірі 2000 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» з загальним лімітом відповідальності що не перевищує 120000 грн. з франшизою нуль, що підтверджується полісом №АІ/3690191 від 18 вересня 2014 року та договором № 1-01 від 18.09.2014 року (а.с. 39, 41).

Відповідно до страхового акту №955-24 від 03.04.2015 р., ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування по події, що мала місце 14 січня 2015 pоку, у розмірі 61793,03 грн., про що свідчить лист ПрАТ СК «ВУСО» від 07 квітня 2015 року №1614/629868, при цьому страхова компанія зменшила страхове відшкодування на суму залишків автомобіля ТYOTA YARIS оцінених в сумі 96693,09 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова суми. в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату щі настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України обов'язковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обов'язковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозв'язок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою.

Як вірно зазначив суд, невідшкодованою залишилась сума шкоди у розмірі 127669,59 грн. (визначена вказаним експертом сума шкоди 189462,62 грн. мінус добровільно в позасудовому порядку виплачена страховою компанією часткова сума страхового відшкодування в розмірі 61793,03 грн. = 127669,59 грн.), яка і підлягає відшкодуванню страховою компанією в розмірі що не перевищує ліміт відповідальності та винною особою в ДТП у сумі, що перевищує вказаний ліміт.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про виплату страхового відшкодування та шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика на користь позивача. Доводи апеляційних скарг такого висновку суду не спростовують.

Посилання в апеляційних скаргах на невірно визначений судовим експертом товарознавцем розмір спричиненої позивачеві шкоди оскільки ця шкода визначалась на дату проведення експертизи, а не на дату самого ДТП та неврахування експертом вартості залишків автомобіля - є невірним.

Так, суд вірно в цій частині керувався вимогами ст. 1192 ЦК України за вимогами якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином вказані посилання в апеляційній скарзі є безпідставними.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного неврахування судом першої інстанції при визначені розміру страхового відшкодування залишків транспортного засобу є частково обґрунтованими.

Статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В пунктах 14 і 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено: ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди" .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені норми матеріального права та роз'яснення частково не врахував.

Представник позивача та позивач колегії суддів пояснили, що визначена судом сума відшкодування є правильною, позивач згодна повернути залишки автомобіля страховику, ці залишки знаходяться у неї і вона згодна з тим, що автомобіль є фізично знищеним.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки після отримання визначеного судом страхового відшкодування ОСОБА_6 зобов'язана передати страховику залишки пошкодженого транспортного засобу. При цьому посилання апелянтів на зменшення суми відшкодування на суму залишків є безпідставним, бо це не буде реальним відшкодуванням шкоди.

Окрім цього, посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення витрат на проведення ремонтної калькуляції є безпідставним, оскільки ремонтна калькуляція визначалась спеціалістом в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому ці витрати були понесені вимушено позивачем в результаті завданої йому шкоди, а тому висновок суду про стягнення цих витрат є вірним.

При цьому вірними є посилання апелянта ОСОБА_5 на безпідставність стягнення з нього витрат на транспортування до медичних закладів.

Так, як вбачається з вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Єдиним доказом в частині понесених витрат на транспортування до медичних закладів, як їх визначив позивач, останнім надано квитанцію АЗС про придбання 17 січня 2015 року бензину ОСОБА_6 на загальну суму 533,45 грн. (т. 1 а.с. 22). Однак задовольняючи позов в цій частині суд фактично виходив з припущення, що вказаний бензин був витрачений на поїздку до медичних закладів. Однак відсутні будь-які докази на якому автомобілі використано цей бензин, оскільки автомобіль позивачки був знищений в результаті ДТП, до яких медичних закладів через 2 дні після ДТП позивач вимушена була їздити, чи використано в межах міста весь бензин і саме на на ці цілі, та і відсутні дані в необхідності цих витрат, та в неможливості використання в такому випадку громадського транспорту чи в протилежному випадку карет швидкої медичної допомоги.

Тому рішення суду в цій частині підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року у цій справі в частині задоволення позову до ОСОБА_5 про стягнення витрат на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині, в зв'язку з чим змінити в рішенні суду загальну суму матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_5 з 72641,46 грн. на 72108,01 грн.

Змінити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року у цій справі, доповнивши резолютивну частину рішення суду першої інстанції наступним:

ОСОБА_6 передати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» право власності на залишки транспортного засобу TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 після виплати в повному обсязі страхового відшкодування за вказаним рішенням суду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: