Справа №751/8022/15-ц
Провадження №2/751/1610/15
Рішення

Іменем України

30 вересня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Михайлова І. О.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права забудовника в порядку спадкування, -

встановив:

17 серпня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за нею право забудовника на 1/3 частину будівельних матеріалів житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по вул. Разіна будинок № 17 в м. Чернігові в порядку спадкування за законом після смерті померлого 10 лютого 2015 року її брата ОСОБА_3. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10 лютого 2015 року помер її брат ОСОБА_3. 03 червня 2015 року позивач звернулась з письмовою заявою до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після його смерті, зокрема на 1/3 частину житлового будинку 17 з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці Разіна, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 394/2015. Пояснює, що їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва з посиланням на те, що відсутній право установчий документ на спадкове майно, про що було 12 серпня 2015 року винесено відповідну постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії з посиланням на п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за наявності право установлюючого документу на нерухоме спадкове майно, що і перешкоджає видачі нотаріусом такого свідоцтва. Також у винесеній постанові зазначено, що відповідно до наявних документів, зокрема до копії спадкової справи № 292/1988, яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Чернігівської області, вищевказаний житловий будинок, який належав їхньому з братом померлому 19 липня 1988 року батьку ОСОБА_4, не був зданий в експлуатацію, що підтверджується також і відповідною довідкою Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03 липня 2015 року № 2048. Вказує, що за яких обставин побудований будинок не було здано в експлуатацію та не видане відповідне свідоцтво про право власності на нього їй не відомо.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 10 лютого 2015 року, про що 12 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис № 438 (а.с. 9).

12 серпня 2015 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку № 17 із надвірними будівлями по вул. Разіна у м. Чернігові, у звязку з тим, що спадкодавцем за життя не було здійснено реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок у передбаченому законом порядку (а.с. 11).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України передбачено, що, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 права забудовника на 1/3 частину будівельних матеріалів житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по вулиці Разіна будинок № 17 в м. Чернігові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 10 лютого 2015 року.

Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 375, 376, 1216-1218, 1223, 1268 ЦК України, -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права забудовника на 1/3 частину будівельних матеріалів житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по вулиці Разіна будинок № 17 в м. Чернігові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 10 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю. К. Овсієнко