Справа № 308/2784/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області

в складі : головуючого - судді Джуги С.Д.

суддів : Боднар О.В., Мацунич М.В.

при секретарі : Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, припинення права користування майном, повернення майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно , -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ«Закарпаттяобленерго» звернулося в суд із значеним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посилаючись на те, що 11.11.2013 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, що була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2014 року, задоволено заяву ПАТ "Закарпаттяобленерго» про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 20.02.2009 року по справі N 001/09, яким було прийнято рішення про визнання права власності за ОСОБА_1 на будівлю трансформаторної підстанції №35 і незавершену будівництвом самочинно збудовану добудову до неї, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанції, встановлено, що згідно договору «о передаче и приёмке основних и оборотних средств с баланса на баланс» від 11.12.1989 року №62/89 (далі договір) укладеного між Ужгородським міським виробничо-технічним відділом електрозв'язку Закарпатського ОПТУС Міністерства зв'язку УССР (далі відділення пошти) та Закарпатським обласним підприємством електричних сіток, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Закарпаттяобленерго», (далі товариство) була здійснена передача будівлі ТІ І №35 з балансу відділення пошти на баланс товариства.

Так, відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, (в редакції 1963 року, чинного па час укладення угоди про передачу ТП №35 ), право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором. Будь - яких особливостей переходу права власності до товариства сторонами в договорі не передбачено. З моменту передачі ТП 35 з балансу відділення пошти на баланс товариства у останнього виникло право власності на це майно. З моменту передачі вказаного майна (понад 24 роки) товариство здійснює технічне обслуговування вказаного об'єкту. Однак, на даний час вказана будівля згідно договору дарування від 13.12.2012 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В., перейшла у власність ОСОБА_2, яка за ним зареєстрована. До даної будівлі також здійснена самочинна добудова. Через дії відповідачів товариство не може належним чином користуватися вказаним об'єктом. З врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, товариство просило зобов'язати відповідачів припинити користування в будь-який спосіб будівлею трансформаторної підстанції №35; повернути будівлю трансформаторної підстанції №35 в користування ПАТ«Закарпаттяобленерго» та визнати за ПАТ «Закарпаттяобленерго» право власності на об'єкт нерухомості, а саме трансформаторну підстанцію №35, що знаходиться за адресою :АДРЕСА_1, загальною площею 49,2 кв. м.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом ПАТ «Закарпаттяобленерго», ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що право власності на незавершену будівництвом збудовану будівлю під літерою «Б» загальною площею 64,0 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться у АДРЕСА_1 має належати на праві власності саме йому в силу того, що вказана добудова будувалася за рахунок та силами дарувальника за договором дарування ОСОБА_1, та правомірно передана йому, як дар, за договором дарування, що посвідчений 13.12.2012 р приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя A.B. ПАТ «Закарпаттяобленерго» приміщення першого поверху трансформаторної може використовуватися ним за прямим призначенням, жодних перешкод йому у користуванні не має. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,6.3 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 листопада 2010 року уточнений первісний позов ПАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_1 припинити користування в будь-яким способом будівлі трансформаторної підстанції №35; повернути будівлю трансформаторної підстави №35 в користування Публічного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго». Визнано за ПАТ«Закарпаттяобленерго» (код ЄДР9. вул. Головна, б"7, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область), право власності на об'єкт нерухомості, а саме трансформаторну підстанцію №35, що знаходиться адресою, АДРЕСА_1, загальною площею 49,2 кв.м.

Збільшений зустрічний позов ОСОБА_6 - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 (Ідентифікаційний код, НОМЕР_1. адреса: 88000. АДРЕСА_2) право власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,63 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться у АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Закарпаттяобленерго» просить рішення суду першої інстанції змінити в частині задоволення збільшеного зустрічного позову ОСОБА_2, у задоволенні збільшеного зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити повністю, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема зазначено, що суд неправильно прийняв зустрічний позов, оскільки обидва позови не є пов'язаними між собою; судом неправомірно визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудовану незавершену будівництвом добудову до будівлі трансформаторної підстанції за № 35.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ПАТ «Закарпаттяобленерго» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволення первісного позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд неправомірно за ПАТ«Закарпаттяобленерго» визнав право власності на будівлю трансформаторної підстанції за № 35. на підставі договору від 11.12.1989 р. №62/89, в якому не вказано адресу знаходження об'єкта, який є предметом договору; судом не враховано, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем на підставі договору дарування від 13.12.2012 року і від нього не може бути витребувано спірне майно; суд безпідставно зобов'язав його вчинити певні дії, в той час, як єдиним власником майна - трансформаторної підстанції за № 35, є ОСОБА_2 згідно договору дарування, а він не має жодного відношення до майна і не є користувачем майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи уточнений первісний позов ПАТ «Закарпаттяобленерго» та збільшений зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Закарпаттяобленерго» є власником трансформаторної підстанції №35, що знаходиться адресою, АДРЕСА_1, загальною площею 49,2 кв.м., дане майно протиправно вибуло з володіння власника, неправомірно використовується відповідачами і підлягає поверненню, та наявні підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,63 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35 за вказаною адресою,

Однак з такими висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без усебічного з'ясування дійсних обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що згідно договору «о передаче и приёмке основних н оборотних средств с баланса на баланс» від 11.12.1989 року №62/89 (далі договір) укладеного між Ужгородським міським виробничо-технічним відділом електрозв'язку Закарпатського ОПТУЄ Міністерства зв'язку УССР (далі відділення пошти) та Закарпатським обласним підприємством електричних сіток, правонаступником якого є ПАТ «Закарпаттяобленерго», була здійснена передача будівлі трансформаторної підстанції за № 35 з балансу відділення пошти на баланс даного товариства. Даний об'єкт обліковується на балансі ПАТ«Закарпаттяобленерго» в складі основних засобів (а.с.6-13,23).

Згідно договору дарування від 13.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя A.B., ОСОБА_1 (Дарувальник) подарував, а ОСОБА_2 (Обдаровуваний) прийняв у дар нерухоме майно, а саме будівлю трансформаторної підстанції за № 35 і незавершену будівництвом самочинно збудовану добудову до неї, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. та складається з будівлі ТП №35 під літ. Б, загальною площею 49,2кв.м., незавершеної будівництвом добудови до неї під літ. Б, загальною площею 64,0кв.м. Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.132-135).

З вказаного договору дарування вбачається, що дане нерухоме майно належало дарувальнику ОСОБА_1 на підставі рішення третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 20.02.2009 року по справі №001/09 (а.с.132-135).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року, скасовано рішення третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 20.02.2009 року по справі №001/09 про визнання за ОСОБА_1 права власності на будівлю трансформаторної підстанції за № 35 і незавершену будівництвом самочинно збудовану добудову до неї, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20 - 22).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля трансформаторної підстанції за № 35 і незавершена будівництвом самочинно збудована добудова до неї, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на даний час (09.11.2015р.) зареєстрована за ОСОБА_2

Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, (в редакції 1963 року, чинного па час укладення угоди про передачу ТП №35 ), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором. Будь - яких особливостей переходу права власності до товариства сторонами в договорі не передбачено.

Таким чином з моменту передачі ТП 35 з балансу відділення пошти на баланс товариства у останнього виникло право власності на це майно. З моменту передачі вказаного майна (понад 24 роки) товариство здійснює технічне обслуговування вказаного об'єкту та обліковується на балансі ПАТ«Закарпаттяобленерго» в складі основих засобів .

Згідно зі статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача у всіх випадках.

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення третейського суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015 р. у справі №6-218цс14; від 24 червня 2015 р. №6-251цс15, які є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано визнав за ПАТ «Закарпаттяобленерго» право власності на об'єкт нерухомості - трансформаторну підстанцію №35, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,2 кв.м., та зобов'язав ОСОБА_2, як особу, за якою на даний час зареєстроване дане майно і яка володіє даним майном, припинити користування даним майном та повернути його власнику - ПАТ «Закарпаттяобленерго».

В той же час судом безпідставно зобов'язано відповідача ОСОБА_1, припинити користування даним майном та повернути його, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази які б підтверджували, що даний відповідач є користувачем даного майна та володіє ним.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

В цій частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що суд неправомірно за ПАТ «Закарпаттяобленерго» визнав право власності на будівлю трансформаторної підстанції за № 35. на підставі договору від 11.12.1989 р. №62/89, в якому не вказано адресу знаходження об'єкта, який є предметом договору, не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року, якими встановлено, що предметом спору є один і той самий об'єкт - трансформаторна підстанція №35 АДРЕСА_1, яка набута ОСОБА_1 на підставі скасованого рішення третейського суду та яка відчужена за договором дарування ОСОБА_2

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не враховано, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем на підставі договору дарування від 13.12.2012 року і від нього не може бути витребувано спірне майно, оскільки дане спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею і власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача у всіх випадках, так як воно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_1 припинити користування в будь-який спосіб будівлею трансформаторної підстанції №35, повернення ОСОБА_1 будівлі трансформаторної підстанції №35 в користування ПАТ «Закарпаттяобленерго» підлягає скасуванню з ухваленням цій частині нового рішення про відмову ПАТ «Закарпаттяобленерго» у заявлених позовних вимогах до ОСОБА_1

Щодо задоволення заявленого зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на нерухоме майно колегія суддів констатує наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 просив визнати за ним, право власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,6.3 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на вимоги ст. ст. 331, 376, 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В п.15 постанови пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та іншиш речових прав» зазначено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

В п.3 постанови пленуму ВССУ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Відповідно до ст. 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна.

Визнаючи за ОСОБА_1 право власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,6.3 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, суд першої інстанції не врахував вищезазначених вимог закону, не з'ясував чи вказана будівля є самочинним будівництвом чи здійснювалось її будівництво у передбаченому законом порядку, не перевірив чи звертався позивач до компетентного державного органу з питання узаконення будівництва і прийняття забудови в експлуатацію, чи було вказане питання предметом розгляду даного компетентного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Судом також не встановлено чи відповідає збудоване позивачем нерухоме майно архітектурним, будівельним, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки та іншим нормам і правилам. В матеріалах справи відсутні відповідні висновки з цих питань.

З врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 і визнання за ним права власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,63 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у заявленому позові з вищенаведених підстав.

Виходячи з вищезазначеного та керуючись вимогами ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України -,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» - задовольнити частково.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року в частині зобов'язання ОСОБА_1 припинити користування в будь-який спосіб будівлею трансформаторної підстанції №35, повернення ОСОБА_1 будівлі трансформаторної підстанції №35 в користування ПАТ «Закарпаттяобленерго» та в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,63 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться у АДРЕСА_1. скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

У позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про припинення права користування майном, повернення майна відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно - незавершену будівництвом збудовану будову під літерою «Б» загальною площею 173,6.3 кв.м. до будівлі трансформаторної підстанції за № 35, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Судді :