Справа № 226/2459/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

прокурора Натеси М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що вона з 25.09.2010 року по 07.07.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Димитровського міського суду від 07.10.2011 року з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача до повноліття дитини. З моменту набрання чинності зазначеного рішення суду відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість за аліментними зобов'язаннями в сумі більш ніж 30000 грн. З 2012 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не приймає участі в у його утриманні. За злісне ухилення від сплати аліментів відповідача засуджено за вироком Димитровського міського суду від 19.12.2013 року до покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки. Відповідач проходить адаптацію у центрі реабілітації нарко-залежних осіб. Через свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками дитина взагалі про батька не згадує. Відповідач є працездатною, здоровою людиною, на утриманні інших осіб не має. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що син не знає свого батька в обличчя, його відсутність дитині заміняє дідусь.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області пояснив, що викладені у позові обставини він визнає у повному обсязі, проте не погоджується, щоб його позбавляли батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4. Він дійсно вів неправильний спосіб життя і не приймав ніякої участі у житті дитини, але зараз він намагається змінитися, у зв'язку з чим вже півроку перебуває у Благодійному фонді «Досягнення», щоб позбавитися залежності від наркоманії, повернутися до дитини, яку в останнє бачив чотири роки тому. Він перебуває на обліку у лікаря нарколога в м.Красноармійськ, інвалідності не має, двічі був засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина, в останнє - до двох років обмеженя волі. Від відбуття покарання був звільнений умовно-достроково на початку 2015 року, але знову повернувся до старого життя, та щоб позбавитися наркотичної залежності виїхав з міста до фонду. Він бажає змінитися, щоб приймти участь у житті сина, допомогати йому та виховувати дитину.

Представник третьої особи орану опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, вважає за доцільне і в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 25.09.2010 року, який було розірвано відповідно до рішення Димитровського міського суду від 07.07.2012 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, рішення суду від 07.07.2015 року (а.с.5, 6).

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4).

Згідно за довідкою приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 25.03.2015 року позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

За інформацією комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, має задовільний стан здоров'я (а.с.20).

Згідно довідок відділу освіти Димитровської міської ради від 06.04.2015 року, від 19.03.2015 року та наданих відділом та приватним підприємством «Домінант-Сервіс» характеристик позивач ОСОБА_1 працює на посаді педагога-організатора ЗОШ № 5 Димитровської міської ради, отримує стабільних дохід у вигляді заробітку, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с.7, 24, 25, 29).

Відповідно до довідки Димитровського міського центру соціальних служб для сімей та молоді від 02.04.2015 року позивач ОСОБА_1 та її сім'я не перебуває під соціальним супроводом центру (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Згідно побутової характеристики, наданої приватним підприємством «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 02.04.2015 року, за час проживання відповідача за вказаною адресою скарг та нарікань з боку сусідів та мешканців будинку не надходило (а.с.23, 30, 38).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача ОСОБА_2 від 28.05.2015 року спеціаліст служби у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради дійшла висновку, що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, де ОСОБА_2 мешкає разом зі своїми батьками, матеріально-побутові умови задовільні, санітарно-гігієничні норми дотримано (а.с.32).

Згідно за інформацією про виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 та довідкою від 20.03.2015 року, наданих дошкільним навчальним закладом № 3 «Сонечко» Димитровської міської ради, який з 03.06.2013 року по теперішній час відвідує малолітній ОСОБА_6, за весь час перебування дитини у дитячому садку приводила та забирала його або мати ОСОБА_1, або бабуся ОСОБА_7 Мати оплачує харчування та інші потреби дитини у садку. Батько ОСОБА_4 до закладу ніколи не приходив, життям дитини не цікавився (а.с.26, 27).

За рішенням Димитровського міського суду від 07.10.2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.17).

За інформацією відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції від 24.03.2015 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за станом на 01.01.2015 року становить 30113 грн. 64 коп. (а.с.12).

Згідно за довідкою Димитровського міського суду Донецької області від 23.04.2015 року ОСОБА_2 за вироком Димитровського міського суду від 19.12.2013 року засуджений за ст.164 ч.2 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки. Вирок набрав чинності (а.с.10).

Відповідно до довідки благодійної організації «Благодійний Фонд «Досягнення» відповідач з 06.05.2015 року проходить курс соціальної реабілітації у колективі центру соціальної реабілітації та адаптації для нарко-алкозалежних за адресою: Дніпропетровський район, пос.Кировське, вул.Руська, 30 (а.с.21).

Відповідно до довідок Димитровської центральної міської лікарні від 08.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 08.05.2015 року відповідач на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтізіатра, дерматолога, у сімейного лікаря не перебуває (а.с.14, 15, 16, 18, 19).

За станом на 03.04.2015 року ОСОБА_2 не перебував на обліку у Димитровському міському центрі зайнятості (а.с.11).

Згідно інформації управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 07.05.2015 року ОСОБА_2 на обліку в управління не перебуває, допомоги не отримує (а.с.31).

Свідок ОСОБА_8 у суді пояснила, що вона працює у дитячому садку «Сонечко», який відвідує ОСОБА_6. Зараз хлопчик перебуває у середній групі, де вона є вихователем. Відповідача вона ніколи не бачила, ніколи з ним не спілкувалася. Вона бачить лише маму дитни - ОСОБА_1 та бабусю, які здійснюють оплату за перебування дитини у садку, забезпечують хлопчика всім необхідним, весь час перебувають з ним поруч, про батька вона нічого не чула. Від дитини слово «папа» вона також не чула.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є хрещена мати ОСОБА_6, тому знайома зі сторонами, бо є їх кумою. З позивачем вона спілкується кожного тижня, з відповідачем в останнє спілкувалася приблизно чотири роки тому. ОСОБА_2 з дтиною не спілкується близько три роки, фінансової допомоги на утримання сина не надає. Позивач проживає з дитиною у двох.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільне та буде відповідати інтересам дитини (а.с.33-34).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Як встановлено і доведено позивачем, відповідач на протязі більше 4 років, майже з народження дитини, не цікавиться життям сина, умовами його проживання, не має постійного місця роботи через ведення асоціального спосібу життя, пов'язаного із вживанням наркотичних засобів, злісно ухиляється від сплати призначених судом грошових виплат на утримання дитини, у зв'язку з чим двічі притягався до кримінальної відповідальності, але вжиті заходи позитивного результату не надали, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання дитини, відповідач фактично переклав свої обов'язки на матір дитини.

Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов'язків свідчить про свідоме нехтування ним цими обов'язками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. Спроба відповідача позбавитися від шкідливих звичок і бажання налагодити у майбутньому свої стосунки з дитиною не виправдовує його поведінку і не дає суду підстав для прийняття іншого рішення, оскільки це бажання не підтверджено будь - якими конкретними діями останнього щодо прояви турботи та піклування стосовно свого сина, виявлення інтересу до його внутрішнього світу.

На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внести відповідні відомості в актовий запис № 184, зроблений 16 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2015 року.

Суддя Ж.Є. Редько