Номер провадження: 22-ц/785/1656/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А,
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА 777 ЛТД" про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання недійсними договорів про відчуження квартири та угоди про відшкодування прав на квартиру, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання угоди про відшкодування прав на квартиру дійсною, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА 777 ЛТД" на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року,

встановила:

У липні 2008 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (далі - Квартира), вчинений між особою, яка представилась як ОСОБА_9, та ОСОБА_5, посвідчений 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., реєстровий № 1077; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, вчинений між особою, яка представилась як ОСОБА_7, та ОСОБА_6., посвідчений 05.06.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14, реєстровий № 2512; 3) визнати за ОСОБА_4 право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що з січня 1999 р. по 2006 р. з усної згоди власника квартири - ОСОБА_15 він постійно, разом з останньою, мешкав у вищевказаній однокімнатній квартирі. ОСОБА_15 була людиною похилого віку, одинока. Вони разом вели спільне господарство, доглядали за житлом. На початку 2006 р. ОСОБА_15 тяжко захворіла. Він як член сім'ї за власні кошти покупав їй ліки, готував їжу, доглядав за нею.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_15 померла. Після смерті він терміново поїхав у відрядження. Коли повернувся йому стало відомо, що невідомі особи шляхом скоєння шахрайський дій декілька разів перепродали квартиру. Саме тому усі укладені договори купівлі-продажу квартири повинні бути визнані недійсними.

У жовтні 2008 р. ОСОБА_4, посилаючись на те, що під час розгляду справи йому стало відомо про інші договори відчуження спірної квартири, доповнив свої позовні вимоги. Додатково просив також: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між особою, яка представилась ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений 06.03.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., реєстровий № 2129; 2) визнати недійсним договір дарування спірної квартири між ОСОБА_6 та товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА 777 ЛТД" (далі - ТОВ), посвідчений 21.12.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., реєстровий № 4362.

У березні 2011 р. ОСОБА_4 доповнив свій позов, додатково просив визнати недійсною Угоду про відшкодування прав, укладену 08.11.2007 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в частині відшкодування ОСОБА_8 права спадкування та права власності на спірну квартиру.

ОСОБА_4 в доповненнях посилався на те, що він є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_15 нарівні з ОСОБА_8. ОСОБА_8 08.11.2007 р. уклав із ОСОБА_6 Угоду про відшкодування прав, за змістом якої ОСОБА_8 було відшкодовано його право спадкування, право власності на спірну квартиру. Вказана угода порушує його права та інтереси як спадкоємця. Вказана угода приховує інший правочин - договір купівлі-продажу, тобто є удаваним правочином. Вказана Угода нотаріально не посвідчена, не відбулася її державна реєстрація. Крім того, вказана угода не має ознак переходу права власності, зокрема, спадкових прав та нерухомого майна від продавця до покупця, тобто вона вчинена без наміру створити відповідні правові наслідки, обумовлені його умовами. Передача права спадкування не передбачена законодавством взагалі. Угода про відшкодування прав була укладена під час накладеного судом арешту.

У квітні 2014 р. до суду надійшла заява ОСОБА_4 про залишення без розгляду його вимог про визнання за ним права власності на спірну квартиру. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2014 р. заяву ОСОБА_4 було задоволено. Позовну заяву ОСОБА_4 в частині його вимог про визнання за ним права власності на спірну квартиру було залишено без розгляду.

У травні 2014 р. до суду надійшла заява ОСОБА_4 про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній додатково просив також: 1) встановити юридичний факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_15, як чоловіка та жінки без шлюбу, починаючи з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. - день смерті ОСОБА_15; 2) визнати ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги за законом до спадщини, що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_15; 3) встановити порядок виконання рішення таким чином, що рішення суду після набрання ним законної сили, є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., спадкоємцям четвертої черги спадкування за законом.

ОСОБА_4 посилався на те, що до спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Встановлення юридичного факту його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу для нього має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення права на спадкування за законом у четверту чергу.

У червні 2014 р. до суду надійшли об'єднанні та уточнені вимоги ОСОБА_4, в яких останній остаточно просив: 1) встановити юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_15, починаючи з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1., день смерті ОСОБА_15; 2) визнати ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги за законом до спадщини, що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_15; 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між особою, яка представилась як ОСОБА_9, та ОСОБА_5, посвідчений 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., реєстровий № 1077; 4) визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між особою, яка представилась ОСОБА_5, та ОСОБА_7, посвідчений 06.03.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., реєстровий № 2129; 5) визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між особою, яка представилась як ОСОБА_7, та ОСОБА_6, посвідчений 05.06.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14, реєстровий № 2512; 6) визнати недійсним договір дарування спірної квартири між ОСОБА_6 та ТОВ, посвідчений 21.12.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., реєстровий № 4362; 7) визнати недійсною Угоду про відшкодування прав, укладену 08.11.2007 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в частині відшкодування ОСОБА_8 права спадкування та права власності на спірну квартиру.

ОСОБА_4 остаточно посилався на те, що з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. з усної згоди власника квартири - ОСОБА_15 він постійно, разом з останньою мешкав у вищевказаній двокімнатній квартирі. Оскільки ОСОБА_15 була людиною похилого віку, родичі у неї відсутні, він погодився проживати з нею однією сім'єю. Протягом семи років вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, доглядали за житлом. Він щодня готував їжу, за власні кошти покупав ОСОБА_15 ліки, доглядав за нею.

ІНФОРМАЦІЯ_1. йому та ОСОБА_8 необхідно було терміново виїхати у відрядження, але вони попросили сусідку, яка мешкає разом із ОСОБА_15, заходити до неї поки їх не буде. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_15 померла. ОСОБА_17 зателефонувала йому та повідомила про смерть ОСОБА_15. Оскільки він та ОСОБА_8 не могли одразу приїхати, вони попросили ОСОБА_17 підготувати все необхідне (поховання, обід тощо). ОСОБА_17 назбирала гроші, домовилася про все. Вони усі, разом із ОСОБА_8 поховали ОСОБА_15. Пізніше вони повернули ОСОБА_17 гроші, а остання передала їм свідоцтво про смерть ОСОБА_15. Йому стало відомо, що невідомі особи шляхом скоєння шахрайський дій декілька разів провели відчуження спірної квартири, а 08.11.2007 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було Укладено угоду про відшкодування прав. За змістом вказаної угоди ОСОБА_8 було відшкодовано його право спадкування, право власності на спірну квартиру. Вказана угода приховує інший правочин - договір купівлі-продажу, тобто є удаваним правочином. Угода нотаріально не посвідчена, не відбулася її державна реєстрація. Крім того, вказана угода не має ознак переходу права власності, зокрема, спадкових прав та нерухомого майна від продавця до покупця, тобто вона вчинена без наміру створити відповідні правові наслідки, обумовлені її умовами. Передача права спадкування не передбачена законодавством взагалі. Угода про відшкодування прав була укладена під час накладеного ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2007 р. арешту. З врахування вказаних обставин її необхідно визнати недійсною.

У вересні 2008 р., не визнавши первісний позов ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним зустрічним позовом, в якому одночасно заявив вимоги і до ОСОБА_8, ОСОБА_7. ОСОБА_6 просив визнати за ним право власності на спірну квартиру.

В зустрічному позові ОСОБА_6 посилався на те, що 05.06.2007 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу він придбав спірну квартиру у ОСОБА_7, зареєстрував своє право власності на квартиру в БТІ. У вересні 2007 р. йому стало відомо, що на квартиру претендує ОСОБА_8, як спадкоємець ОСОБА_15. З ОСОБА_8 спірні питання щодо квартири були узгоджені шляхом укладення Угоди про відшкодування прав від 08.11.2007 р., за якою він сплатив ОСОБА_8 - 7 000 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило - 35 350 грн.. ОСОБА_8 відмовився від свого позову про визнання за ним як спадкоємцем права власності та від будь-яких прав на спірну квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2007 р. за ОСОБА_8 визнано право власності на АДРЕСА_2, як спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_15. Вказаним рішенням встановлено, що інших спадкоємців четвертої черги померлої ОСОБА_15 немає. ОСОБА_4 вказане рішення не оскаржив, рішення набрало законної сили, є чинним. ОСОБА_4 не надав жодного належного доказу щодо спільного проживання однією сім'єю разом із ОСОБА_15, оригіналу заяви мешканців житлового будинку, в якому разом з тим вказується "вела", замість "вів". В аналогічному акті мова йде тільки про ОСОБА_8. У квартирі ніхто не зареєстрований. ОСОБА_4 до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини не звертався.

У серпні 2010 р. до суду надійшли змінення та доповнення до зустрічного позову ОСОБА_6, в яких останній просив визнати укладену 08.11.2007 р. між ним та ОСОБА_8 Угоду про відшкодування прав договором купівлі-продажу та визнати його дійсним. При цьому ОСОБА_6 додатково посилався на преюдиційне значення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2007 р.. Також вказував, що укладена 08.11.2007 р. між ним та ОСОБА_8 Угода про відшкодування прав фактично є договором купівлі-продажу спірної квартири, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Оскільки він є добросовісним набувачем квартири, тому відповідно до ст. 220 ЦК України цей договір може бути визнаний дійсним. За нотаріально посвідченим договором від 21.12.2007 р. він подарував квартиру ТОВ, яке є добросовісним набувачем, а тому договір дарування не може бути визнаний недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 із ОСОБА_15, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., починаючи з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.. Визнано ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги за законом до майна ОСОБА_15, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений від імені ОСОБА_9, діючої на підставі фіктивної довіреності від імені ОСОБА_15, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. 07.11.2006 р., за реєстровим № 9499, та від імені ОСОБА_5, посвідчений 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., реєстровий № 1077. Визнано недійсною угоду про відшкодування прав, укладену 08.11.2007 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 У задоволені решти частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 відмовлено в повному обсязі.

ТОВ в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати. В додаткових поясненнях до апеляційної скарги ТОВ посилалося на те, що суд першої інстанції крім вищевказаного ухвалив рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи. Відсутні докази того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 свідомо, з певною метою, умисно документально оформили один правочин, але насправді між ними існують інші правовідносини.

ОСОБА_19, представник апелянта та одночасно ОСОБА_6, в судовому засіданні підтримав доводи, які викладенні в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї. Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити як безпідставну, рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване. Посилався на те, що квартира була придбана ОСОБА_6, Угода про відшкодування права була укладена ним під час накладеного судом арешту. Ні ОСОБА_6, ні ТОВ не можуть стверджувати про його не проживання в спірній квартирі, оскільки ці обставини їм взагалі не відомі. Проживання його та ОСОБА_8 в спірній квартирі разом із ОСОБА_15 підтверджено поясненням свідків, у яких вони іноді займали гроші, іншими доказами по справі. Працевлаштований він був на промтоварному ринку "Сьомий кілометр".

ОСОБА_8 письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково. Скасувати рішення тільки в частині визнання недійсною Угоди про відшкодування прав від 08.11.2007 р., укладеної між ним та ОСОБА_6. В решті рішення вважав необхідним залишити без змін. Пояснив, що квартира АДРЕСА_1 була двокімнатною. Він та ОСОБА_4 проживали в цій квартирі протягом спірного періоду разом із ОСОБА_15 однією сім'єю, вели спільне господарство.

Відповідач - ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона жодного відношення до справи не має. Спірний договір від 14.02.2007 р. вона не укладала. Цей договір було укладено невідомою їй особою за підробленими на її ім'я документами. Вирішення спору по суті залишила на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_7 в судове не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву про підтримку апеляційної скарги ТОВ, просила розглядати справу за її відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини особистої неявки або неявки їх представників суду не повідомили. Письмових заперечень, пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважали можливим розглянути справу за відсутності інших осіб, які приймають участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири від 06.03.2007 р., реєстровий № 2129, від 05.06.2007 р., реєстровий № 2512, та договору дарування від 21.12.2007 р., реєстровий № 4362, а також в частині відмови в задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 не оскаржується, а тому колегією суддів в цій частині не переглядається (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам законодавства рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання позивача однією сім'єю із ОСОБА_15 та доведеності вимог ОСОБА_4 про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом. Суд вважав, що матеріалами справи підтверджено, що в січні 1999 р. позивач за усною домовленістю та за згодою ОСОБА_15 вселився у спірну квартиру. З вказаного часу він разом із ОСОБА_8 постійно проживав із ОСОБА_15 до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов'язки: доглядали за квартирою, прибиралися та зробили дрібний ремонт у квартирі, прали свої та речі ОСОБА_15, купували продукти харчування, готували їжу, купували ліки для ОСОБА_15, після смерті за власні кошти разом з ОСОБА_8 поховали ОСОБА_15, організували поминальний обід. Суд вважав, що вказані обставини підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_24. Крім того, факт проживання ОСОБА_4 з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. разом із ОСОБА_15 у спірній квартирі та у квартирі АДРЕСА_2 встановлено рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2008 р., згідно якого ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_3 (Т. 2, а. с. 452 - 455 зворотна сторона).

Колегія суддів, вважає, що погодитися з цими висновками суду не можна. Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 215, 1264 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 21, 25 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 212, 213 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2005 р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 21.04.2005 р., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 05.10.2005 р. (Т. 1, а. с. 6 - 8, 35 - 38) ОСОБА_15 була власником квартири АДРЕСА_1 (далі - Квартира).

Згідно актового запису про смерть № 7247 від 08.08.2006 р., Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 08.08.2006 р. ОСОБА_15 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1. (Т. 1, а. с. 9 - 10, 35 - 38, Т. 2, а. с. 110, 11).

В подальшому членами організованої злочинної групи, до якої серед інших її членів входили ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_7, шляхом скоєння шахрайських дій спірна квартира була декілька разів відчужена, а саме: - 07.11.2006 р. громадянка ОСОБА_10, використовуючи підроблений паспорт та довідку про ідентифікаційний номер на ім'я ОСОБА_15, нотаріально посвідчила довіреність на ім'я ОСОБА_9 з правом розпорядження майном; - 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим № 1077 було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між ОСОБА_10, яка використала підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_9, та ОСОБА_11, який використав підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_5; - 06.03.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим № 2129 було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між ОСОБА_11, який використав підроблений паспорт на ім'я ОСОБА_5, та ОСОБА_7, яка використала свій паспорт; - 05.06.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за реєстровим № 2512 було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, вчинений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Вищевказані обставини встановлені на підставі вироку апеляційного суду Одеської області від 25.02.2013 р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2014 р. (Т. 2, а. с. 166 - 423), а також наявних у справі довіреності від 07.11.2006 р. (Т. 1, а. с. 12, 42), договору купівлі-продажу від 14.02.2007 р. та витягу про реєстрацію права власності № 13592474 від 16.02.2007 р. на ОСОБА_5.(Т. 1, а. с. 19 - 19 зворотна сторона, 48 - 49 зворотна сторона); договору купівлі-продажу від 06.03.2007 р. та витягу про реєстрацію права власності № 13848945 від 13.03.2007 р. на ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 161 - 162), договору купівлі-продажу від 05.06.2007 р. та витягу про реєстрацію права власності № 14950141 від 19.06.2007 р. на ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 20 - 22, 50 - 52, 163 - 164).

21.12.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. за реєстровим № 4362 було посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_6 подарував спірну квартиру ТОВ, яке відповідно до витягу про реєстрацію права власності № 17560236 від 19.06.2007 р. зареєструвало за собою право власності на квартиру (Т. 1, а. с. 165 - 166).

08.11.2007 р., з метою урегулювання спірних питань щодо квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено Угоду про відшкодування прав (Т. 1, 78 - 81).

Вищевказані обставини щодо відчуження спірної квартири та укладення угоди про відшкодування прав сторонами по справі визнані, не оспорюються.

17.10.2007 р. Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення за позовом ОСОБА_8, яким: 1) визнав недійсною довіреність від 07.11.2006 р., посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В., реєстровий № 949, за якою ОСОБА_15 уповноважила ОСОБА_9 розпоряджатися всім її майном; 2) визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, вчинений між ОСОБА_15, в інтересах якої виступала за довіреністю особа яка представилась ОСОБА_9 та особою яка представилась ОСОБА_25, посвідчений 27.11.2006 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_26, зареєстрований у реєстрі за № 7335; 3) визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, вчинений між особою яка представилась як ОСОБА_25 та особою яка представилась ОСОБА_27, посвідчений 29.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_28, зареєстрований у реєстрі за № 450; 4) визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, вчинений між особою яка представилась ОСОБА_9 та особою яка представилась ОСОБА_27 та ОСОБА_29, посвідчений 15.03.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_30, зареєстрований у реєстрі за № 1664; 5) встановлено факт відповідно до якого ОСОБА_8 проживав разом з ОСОБА_15 однією сім'єю з 1999 року; 6) визнано за ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15.

Між сторонами виникли спадкові правовідносини щодо спадкування за законом у четверту чергу, визнання правочинів недійсними.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом вказаної статті особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: - вважатися членом сім'ї спадкодавця; - проживати зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років саме на день відкриття спадщини. Інших умов для спадкування за законом в четверту чергу закон не визначає.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 6, 21, 25 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати тільки в одному шлюбі.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішені спору про право на спадщину, осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності факту проживання позивача однією сім'єю із ОСОБА_15 та доведеності вимог ОСОБА_4 про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом зроблено при неправильному визначенні предмету доказування, не з'ясуванні обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення.

Відповідно до вищевказаних положень СК України сім'я може бути створена на підставі: - шлюбу; - кровного споріднення; - усиновлення; - на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

ОСОБА_4 серед підстав своїх вимог жодного разу не посилався на наявність будь-яких родинних відносин між ним та ОСОБА_15, його усиновлення останньою.

В позові, уточненнях та доповненнях до нього (Т. 1, а. с. 3 - 5, 170 - 171, 394 - 396, Т. 2, а. с. 104 - 108) містяться суперечливі відомості. ОСОБА_4 частіше всього вказував на проживання однією сім'єю з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1., посилаючись на ведення спільного господарства, догляд за житлом, щоденне приготовлення їжі, придбання за власні кошти ліків для ОСОБА_15, догляд за нею. При цьому звертаючись до суду він вказав, зокрема, що: "…з січня 1999 року по 2006 рік з усної згоди ОСОБА_15 мешкав у однокімнатній квартирі..." (Т. 1, а. с. 3, 8-й абзац знизу). У червні 2014 р. до суду надійшли об'єднанні та уточнені вимоги ОСОБА_4 (Т. 2, а. с. 104 - 108), в яких позивач вказав: "Я, ОСОБА_4 з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з усної згоди ОСОБА_15 мешкав у двокімнатній квартирі…" (Т. 2, а. с. 104, 3-й абзац зверху). В судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_8, заперечуючи щодо технічної неможливості спільного проживання в квартирі осіб різної статті, також стверджували, що квартира є двокімнатною.

В доповненнях до позовної заяви, які надійшли до суду 19.05.2014 р. (Т. 2, а. с. 95 - 95 зворотна сторона), ОСОБА_4 просив, зокрема, встановити юридичний факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_15, як чоловіка та жінки без шлюбу, починаючи з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. - день смерті ОСОБА_15. При цьому він посилався на те, що до спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Встановлення юридичного факту його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем саме без шлюбу для нього має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення права на спадкування за законом у четверту чергу. Разом з тим, станом на 1999 р. ОСОБА_4 було тільки 16 років, тобто за своїм статусом він був - дитина, місце проживання якої визначається місцем проживання його батьків.

Серед підстав позову від 25.07.2008 р. (Т. 1, а. с. 3 - 5), доповнень від 21.10.2008 р. (Т. 1, а. с. 170 - 171), доповнень від 09.03.2011 р. (Т. 1, а. с. 394 - 396) та в об'єднаних уточненнях від 04.06.2014 р. (Т. 2, а. с. 104 - 108) ОСОБА_4 жодного разу не посилався на існування між ним та ОСОБА_15 стосунків чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі. Обставини проживання позивача однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу, разом із ОСОБА_15 не підтверджується жодним доказом по справі. Враховуючи, що станом на 1999 рік позивачу - 16 років, ОСОБА_15 - 62 роки, а також посилання самого позивача на похилий вік та поганий стан ОСОБА_15, колегія суддів критично сприймає твердження ОСОБА_4 про його проживання разом із ОСОБА_15 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу.

Щодо створення сім'ї з інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, що за твердженням позивача становить - ведення спільного господарства, догляд за житлом, щоденне приготовлення їжі, придбання за власні кошти ліків для ОСОБА_15, догляд за нею, колегія суддів зазначає наступне. Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_6 посилався на те, що позивач не надав доказів свого матеріального стану. Вказане підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (Т. 2, а. с. 156), відповідно до якого відомості щодо доходів ОСОБА_4 з 01.01.1999 р. по 30.07.2006 р. відсутні. Пояснення ОСОБА_4 в апеляційному суді щодо його працевлаштування на промтоварному ринку "Сьомий кілометр" не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на підтвердження цього не надано жодного належного та допустимого доказу. Відсутні в матеріалах справи і докази щодо отримання доходів громадянкою ОСОБА_15.

ОСОБА_4 вказує, що: "…27 липня 2006 року мені разом із ОСОБА_8 було необхідно терміново уїхати до відрядження, проте коли ми залишили ОСОБА_15 ми попросили сусідку яка мешкає разом із ОСОБА_15 заходити до неї поки нас не буде. Так, ОСОБА_17 зателефонувала мені та повідомила, що ОСОБА_15 померла…" (Т. 2, а. с. 104 зворотна сторона, 5-й абзац зверху). Доказів будь-якого відрядження ОСОБА_4 матеріали справи не містять. Разом з тим, позивач посилається на проживання разом із ОСОБА_15 ще одної іншої особи - сусідки ОСОБА_17. Відповідно до наявних у справі довідки Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції № 7247, Договору-замовлення на організацію та проведення поховань від 09.08.2006 р., квитанцій (Т. 2, а. с. 111 - 115) саме ОСОБА_17 здійснювала поховання ОСОБА_15, організацію поминального обіду.

Як вказувалося вище рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2007 р., зокрема, встановлено факт відповідно до якого ОСОБА_8 проживав разом з ОСОБА_15 однією сім'єю з 1999 року. Визнано за ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15. В описовій частині зазначеного рішення суд, зокрема, вказав: "ОСОБА_31…встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_15 обґрунтував тим, що він з 1999 року посилився в квартирі ОСОБА_15 та постійно до її смерті проживав з нею. Його сумісне проживання з ОСОБА_15 було викликано тим, що остання була людиною похилого віку, відсутні особи, які б її доглядали. Оскільки його мати була далекою родичкою ОСОБА_15 він погодився проживати з нею…". В мотивувальній частині рішення, суд, зокрема, вказав: "…Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_23, ОСОБА_24 ОСОБА_32, які приходяться позивачу та померлої ОСОБА_15 знайомими показали, що дійсно ОСОБА_8 постійно, приблизно з 1999 року проживав з ОСОБА_15 до її смерті однією сім'єю. Дана обставина була пов'язана з похилим її віком та відсутністю близьких родичів яки б її могли доглядати. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Таким чином, суд вважає, доведеним той факт, що ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_15 однією сім'єю з 1999 року. Внаслідок чого ОСОБА_8 у відповідність до ст. 1264 ЦК України, після смерті ОСОБА_15 є спадкоємцем четвертої черги…" (Т. 1, а. с. 15 - 17 зворотна сторона, 45 - 47, 218 - 220). Рішення набрало законної сили, на час апеляційного розгляду справи є чинним, що визнали і не оспорювали сторони.

У вказаному рішенні не вказується про спільне проживання однією сім'єю разом із ОСОБА_15 інших осіб, крім ОСОБА_8. Вказане рішення не має преюдиційного значення для ОСОБА_4, оскільки він участі в даній справі не брав, однак, воно має преюдиційне значення для ОСОБА_8. Колегія суддів з цих підстав критично сприймає пояснення ОСОБА_8 по даній справі щодо спільного проживання його та ОСОБА_4 однією сім'єю разом із ОСОБА_15 протягом одного і того ж самого періоду, але вже в іншій квартирі. ОСОБА_8 під час розгляду його позову стверджував в суді про відсутність інших крім нього осіб, які доглядали ОСОБА_15. Крім того, з наявної у справі довідки КП "ДЄЗ "Центральне" за лютий місяць 2007 р. вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 на час її видачі ніхто не зареєстрований.

Не приймає до уваги колегія суддів і пояснення по справі свідка ОСОБА_23, приєднанні до матеріалів справи письмові пояснення свідка ОСОБА_24 (Т. 2, а. с. 162 - 163), оскільки вони суперечать їх же поясненням по іншій справі за позовом ОСОБА_8 щодо спільного проживання протягом 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. однією сім'єю разом із ОСОБА_15 тільки ОСОБА_8. Крім того, вказані свідки одночасно надали пояснення щодо спільного проживання ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, які знаходяться в Суворовському та Приморському районах м. Одеси, відповідно, на значній відстані одна від одної.

Пояснення свідків ОСОБА_20, ОСОБА_33 і ОСОБА_22 щодо спільного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_15, не приймаються до уваги, оскільки вони суперечать поясненням свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 даних у суді під час розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_8 щодо проживання однією сім'єю тільки останнього разом із ОСОБА_15.

За цих же обставин колегія суддів не приймає до уваги письмову заяву ОСОБА_34, ОСОБА_22, ОСОБА_35, ОСОБА_36, начебто складеної 01.10.2007 р. (Т. 1, а. с. 14, 44, 66, 67, 83). Крім того, із тексту вказаної заяви явно вбачається різниця почерку, яким написано підтверджуючи обставини, з почерком, яким написано прізвища, ім'я та по батькові осіб, які її підписали. Оригіналу вказаної заяви матеріали справи не містять. На фотокопіях вказаної заяви то вказується - "…вела с ней общее хозяйство…" (Т. 1, а. с. 14, 44, 66), то - "…вел с ней общее хозяйство…" (Т. 1, а. с. 67, 83). На фотокопії вказаного акту (Т. 1, а. с. 67, 83) вказується про спільне проживання разом із ОСОБА_15 не ОСОБА_4, а ОСОБА_8. Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів не приймає до уваги і письмову заяву ОСОБА_22 (Т. 2, а. с. 130 - 131) щодо підпису його чоловіка - ОСОБА_34 у заяві від 01.10.2007 р..

Не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що факт проживання ОСОБА_4 з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. разом із ОСОБА_15 у спірній квартирі та у квартирі АДРЕСА_2 встановлено рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2008 р., згідно якого ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_3. Дійсно обставини щодо визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 підтверджується вказаним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2008 р. (Т. 2, а. с. 109 - 109 зворотна сторона). Однак, у вказаній справі не було предметом доказування і не встановлено факту постійного проживання ОСОБА_4 однією сім'єю разом із ОСОБА_15 у квартирі АДРЕСА_1. Крім того, суд першої інстанції вказує про факт проживання ОСОБА_4 з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. разом із ОСОБА_15 у спірній квартирі та у квартирі АДРЕСА_2. Щодо спільного проживання однією сім'єю разом із ОСОБА_15 у квартирі АДРЕСА_2 позивач в позові по даній справі не посилався. Тому підстав для встановлення цих обставин у суду першої інстанції не було (ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України).

Таким чином, доводи позивача про його проживання саме однією сім'єю разом із ОСОБА_15 з січня 1999 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1., порушення його прав як спадкоємця четвертої черги не знайшли свого підтвердження. З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про укладення спірних договорів під час накладеного ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2007 р. арешту. Враховуючи що права та інтереси позивача не порушені, а тому вони не підлягають захисту. В задоволенні вимог ОСОБА_4 про встановлення факту його проживання однією сім'єю із ОСОБА_15, починаючи з січня 1999 р. по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1., визнання його спадкоємцем четвертої черги до майна ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., необхідно відмовити. Як похідні не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо: 1) визнання недійсним нотаріально посвідченого 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим № 1077 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9, діючої на підставі фіктивної довіреності від імені ОСОБА_15, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. 07.11.2006 р. за реєстровим № 9499, та ОСОБА_5; 2) визнання недійсною Угоди про відшкодування прав на квартиру, укладеної 08.11.2007 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_37.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які полягають в недоведеності позовних вимог, суперечливості пояснень свідків, відсутності порушення прав позивача укладенням спірних договорів є обґрунтованими.

Оскільки неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом вищезазначених норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо: 1) встановлення факту його проживання однією сім'єю із ОСОБА_15, починаючи з січня 1999 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.; 2) визнання його спадкоємцем четвертої черги до майна ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.; 3) визнання недійсним нотаріально посвідченого 14.02.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим № 1077 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9, діючої на підставі фіктивної довіреності від імені ОСОБА_15, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. 07 листопада 2006 року за реєстровим № 9499, та ОСОБА_5; 4) визнання недійсною укладеної 08.11.2007 р між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 Угоди про відшкодування прав на квартиру, то рішення у вищезазначеній частині необхідно скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_4 відмовити. В решті рішення щодо відмови в задоволенні вимог ОСОБА_4 необхідно залишити без змін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, з нього необхідно стягнути судовий збір на користь ТОВ "АЛЬФА 777 ЛТД", який було сплачено під час подання апеляційної скарги (Т. 3, а. с. 1) у сумі - 1 827,00 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА 777 ЛТД" - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року в частині задоволення вимог ОСОБА_4: 1) про встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_15, починаючи з січня 1999 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) визнання його спадкоємцем четвертої черги до майна ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; 3) визнання недійсним нотаріально посвідченого 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим № 1077 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9, діючої на підставі фіктивної довіреності від імені ОСОБА_15, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. 07 листопада 2006 року за реєстровим № 9499, та ОСОБА_5; 4) визнання недійсною Угоди про відшкодування прав на квартиру від 08 листопада 2007 року - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні вказаних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. М. Кварталова