Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за укладеним сторонами 19 березня 2008 року кредитним договором у розмірі 204 050,66 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу був наданий кредит у розмірі 45 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 19 березня 2024 року.

Всупереч умов договору боржник повністю не сплатив суму наданого йому кредиту, відсотки за користування ним, заборгованість з комісії за користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання зобовʼязань за договором, у підтвердження чого надано розрахунок заборгованості за кредитом, яка станом на 22 жовтня 2013 року складає 204 050,66 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 43 494,03 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 68 016,84 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 73 989,73 грн, а також штрафи відповідно до договору - 18 550,06 грн (процентна ставка).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 116 237,21 грн заборгованості за іпотечним кредитним договором від 19 березня 2008 року, з яких: 43 494,03 грн - заборгованість за кредитом, 40 004,11 грн - заборгованість за відсотками, 14 189,01 грн -пеня, 18 550,06 грн - штраф.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 19 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 45 тис. грн та зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та у строки, визначені договором.

Згідно з умовами договору кредит надається строком погашення не пізніше - 19 березня 2024 року.

Позичальник зобов'язується щомісячно до 19 числа кожного місяця починаючи з наступного після укладання договору здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами у розмірі не менше 626,09 грн, шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 19 березня 2024 року.

На підставі п. 8.9 договору про іпотечний кредит банк змінив процентну ставку за договором, починаючи з 19 серпня 2008 року процентна ставка склала 2,09 % на місяць, про що 02 липня 2008 року на адресу відповідача направлено повідомлення від 26 червня 2008 року № 20.1.3.2/6-9975, що підтверджується реєстром на відправлення банком кореспонденції.

09 січня 2009 року на адресу позивача направлено повідомлення від 31 грудня 2008 року № 20.1.3.2/6-34291 про підвищення процентної ставки за кредитним договором до 30 % на рік, що підтверджується реєстром банку про відправлення кореспонденції.

09 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку.

Враховуючи, що банком рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором було прийнято до набрання чинності законом, відповідно до якого умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що доводи відповідача про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки є безпідставними.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2009 року задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року у розмірі 49 896,72 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 36,40 кв. м, яка розташована по вул. Радянській, 155 у м. Долинська Кіровоградської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_6 із зазначеної квартири зі зняттям його з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Долинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

Зі змісту витребуваного апеляційним судом, за клопотанням сторін, з Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2013 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_7, вбачається, що квартиру, яка належала відповідачу та на яку звернуто стягнення у рахунок погашення заборгованості, продано за 27 тис. грн.

Позивач стверджує, що отримані від реалізації квартири кошти 24 січня 2013 року були спрямовані на погашення кредитної заборгованості, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості (а. с. 5, 6).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовʼязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовʼязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовʼязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843683/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі порушення зобовʼязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, на застосуванні якого наполягає відповідач.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, враховуючи заяву ОСОБА_6 про застосування строку позовної давності, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги банку ґрунтуються на законі і договорі, тому підлягають частковому задоволенню, а саме: з ОСОБА_6 на користь банку підлягають стягненню за договором про іпотечний кредит несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі у межах строку позовної давності по кожному із платежів та в межах заявлених позовних вимог.

Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача, апеляційний суд правильно виходить із того, що умовами укладеного сторонами договору передбачено, що кредит наданий на строк до 19 березня 2024 року, позов про стягнення кредитної заборгованості станом на 22 жовтня 2013 року до суду пред'явлено 08 листопада 2013 року. Таким чином, апеляційним судом вірно визначено, що в межах позовної давності по кожному із платежів на користь позивача з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість у загальному розмірі 116 237,21 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана