Справа №487/3259/15-ц 12.11.2015 12.11.2015 12.11.2015
Провадження №22-ц/784/2792/15
Головуючий у першій інстанції-Разумовська О.Г.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. Категорія 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Гавор В.Б.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника відповідача ОСОБА_4 -

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_4

про відшкодування витрат на утримання спільного майна

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання спільного майна.

Позивач зазначав, що він та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. З 2006 року він несе витрати на утримання квартири та за останні роки ним сплачено 2 679, 98 грн. витрат на утримання будинку та прибудинкової території, 7 677, 24 грн. витрат на опалення та 1700, 25 грн. на заміну газового лічильника.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 участі у витратах на утримання житла не приймає, позивач просив стягнути з відповідачки витрати, розмір яких є пропорційним її частці у спільному майні, а саме 6 028, 74 грн., а також 1 750 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_4, діючи через свого представника, позов не визнала, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів права ОСОБА_5 на квартиру та відкриття на нього особових рахунків, а також створення позивачем їй перешкод у користуванні власністю та використання ним квартири на власний розсуд.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року позов задоволено. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто 6 028, 74 грн. компенсації витрат на утримання майна, 1 750 грн. витрат на правову допомогу та 243, 60 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилалась на невідповідність змісту судового рішення вимогам процесуального права та неврахування тих обставин, якими вона заперечувала позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна за змістом норма передбачена і житловим законодавством. Так, відповідно до статті 151 ЖК громадяни, які мають у власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Стаття 360 ЦК України зобов'язує співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

При цьому маються на увазі витрати, об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. Такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 42- 44, 45).

За період 2012-2015 років ОСОБА_5 сплачено ЖКП ММР «Бриз» 2 679, 98 грн. за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 14-24, 96) та 7 322, 36 грн. за послуги теплопостачання (а.с. 3-13). 10 березня 2015 року в квартирі замінено газовий лічильник у зв'язку з непридатністю попереднього лічильника, за що позивачем сплачено 1700, 25 грн. (а.с. 25 -28).

Відповідачка ОСОБА_4 з 2006 року в квартирі не проживає, має іншу сім'ю. Позивач ОСОБА_5 її право на проживання у спільній власності заперечує (а.с. 49-51).

Витрат на утримання спільної власності у період 2012-2015 років ОСОБА_4 не несла.

Утримання будинків і прибудинкових територій полягає у забезпеченні експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (стаття 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги»).

Особливості регулювання правовідносин у сфері теплопостачання (Закон «Про теплопостачання») також свідчить про те, що послуги з постачання теплової енергії спрямовані не тільки на створення необхідних умов для осіб, які проживають у жилих приміщеннях, а і на збереження санітарно-гігієнічних та ергономічних характеристик житла, які визначають його експлуатаційні якості (підтримання теплового режиму, оптимального рівня вологості тощо).

Таким чином, витрати на утримання будинку та прибудинкової території і витрати на опалення житла є об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до статті 360 ЦК визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, послуги з газопостачання (при наявності системи централізованого опалення) пов'язані з використанням газу для потреб осіб, які проживають у будинку (квартирі). Газовий лічильник є складовою газового обладнання у приміщенні і є приладом обліку спожитого мешканцями приміщення газу.

Відповідачка ОСОБА_4 тривалий час в квартирі не проживає, послугами газопостачання не користувалась.

За таких умов колегія суддів не вбачає підстав вважати витрати на заміну газового лічильника у розмірі 1700, 25 грн. необхідними витратами на управління, утримання та збереження спільного майна, які ОСОБА_4, не проживаючи в квартирі, має нести за статтею 360 ЦК.

Отже, судове рішення в частині визначення розміру необхідних витрат та стягнення їх з ОСОБА_4 підлягає зміні.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що вона не зобов'язана нести витрати на утримання житла у зв'язку з перешкодами позивача у користуванні квартирою. Обов'язок власника, передбачений статтею 151 ЖК та статтею 360 ЦК, закон не пов'язує з фактом користування майном, а необхідність витрат для утримання житла обґрунтована вище.

Не вбачається і таких порушень судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, які привели до неправильного вирішення спору, та відповідно до частини 3 статті 308 ЦПК можуть бути підставою для скасування судового рішення. Недоліки мотивувальної частини судового рішення, на які посилається апелянт, на висновок суду по суті спору не вплинули.

Оскільки апелянтом не спростовані висновки суду та не доведено порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Доводів, що стосуються розміру витрат на правову допомогу, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 88 ЦПК судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та присуджені відповідачці підлягаю зменшенню до 209,2 грн.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року змінити. Зменшити стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з 6028 грн. 74 коп. до 5 178 грн. 61 коп. та судових витрат з 243 грн.60 коп. до 209 грн. 20 коп.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді