АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1108/15 Справа № 201/8474/14 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "ПроКредит Банк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 р. по справі за позовом ПАТ "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

01.07.2014 р. ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості по кредитному договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 р. в задоволенны позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановленя нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом встановлено, що 07 грудня 2007 р. між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 було укладено Рамкову угоду № 332 і кредитні договори, що є невід'ємною частиною вказаної угоди, в майбутньому надавати позичальнику кредитні кошти в межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми кредитування - еквівалент 60000 доларів США в межах терміну 120 місяців під максимум 40% річних, укладено договір про надання траншу № 12.13136/332 від 07 грудня 2007 р., який є невід'ємною частиною Рамкової угоди.

В якості забезпечення виконання зобов'язань договору між позивачем (іпотекодержателем) та відповідачем ОСОБА_2 і його матір'ю ОСОБА_4 (на цей час померла) було укладено договір іпотеки № 332-ДІ-1 від 07 грудня 2007 р., посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Бондарь І.М., зареєстрований у реєстрі за № 16023.

Банк повністю виконав взяті на себе Рамковою угодою, кредитним договором і договором траншу зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту.

В порушення умов Рамкової угоди, кредитного договору, угоди і траншу позичальник своєчасно зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячних платежів за угодами не виконав, погашення кредиту не проводив, у зв'язку з чим станом на 24 червня 2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 155.743 грн. 43 коп., з яких - 43.25,90 грн.. (3641.43 долар США) - капітал кредиту: 48.196,68 грн. (4057.55 доларів США) - відсотки за неправомірне (фактичне) користування кредитом; 64.292,85грн. 85 - пеня.

Судом також встановлено, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 50.1 кв. м., житловою площею 35.0 кв. м., розташовану на третьому поверсі дев'ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 2000 р. Таким чином загальна площа квартири, що перебуває в іпотеці становить 50.1 кв. м., а отже не перевищує 140 квадратних метрів. Позивачем не надано доказів про те, що вказане нерухоме житлове майно не використовується як місце постійного проживання іпокодавця та що у іпотекодавця у власності знаходиться інше нерухоме майно. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі. Зі слів останнього, це його постійне і єдине житло.

Частиною 1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Разом з тим, позивач не надав належних доказів, на підтвердження початкової ціни спірної квартири.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 р. не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Законом України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, а також те, що після смерті співвласника зазначеної квартири - ОСОБА_4, спадщина після її смерті ще не оформлена і документів про це суду не надано, частки на спірну квартиру не визначено; крім того, у вказаному житлі мешкає неповнолітня дитина відповідача, інтереси якої при подачі позову не враховані, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПроКредитБанк».

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ "ПроКредит Банк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

Н.Є.Колодяжна