Справа № 329/1207/15-ц
Провадження 2/329/576/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року смт. Чернігівка Чернігівський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого-судді Поди Н.М.

при секретарі: Сивак В.Г.

за участю прокурора Олійника О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка цивільну справу за позовом Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівська РДА, як орган опіки та піклування в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити його батьківських прав відносно його доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 являється батьком малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6. померла. З 2005р. дитина разом з матір'ю проживала у ОСОБА_3, яка являється дитині бабусею. Фактично із цього часу бабуся утримувала дитину, займалася її вихованням, так як мати тяжко хворіла. Відповідач дитиною не цікавився, не відвідував її, фактично цим займається бабуся. Під час бесіди з дитиною спеціалістами служби у справах дітей було з'ясовано, що вона не заперечує проти позбавлення батька щодо неї батьківських прав. Під час бесіди з батьком дитини, той підтвердив, що з донькою не спілкується, не підтримує її матеріально, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 04.09.2015р. до служби у справах дітей звернулась ОСОБА_3 - бабуся дитини, яка бажає стати опікуном над своєю онукою.

У зв'язку з тим, що батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, не піклується про її виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_5 позов підтримала та просила задовольнити посилаючись на те, що батько участі у житті своєї доньки не приймає.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківський прав відносно доньки та просив розглянути справу без його участі.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та просила призначити її опікуном.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третю особу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позовної заяви, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.6).

Матір дитини, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Новополтавською сільською радою Чернігівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

Відповідно до матеріалів справи, відповідач дитиною не цікавиться, не дбає про її стан здоров'я, моральний та фізичний розвиток, ухиляється від її виховання та утримання, дитина після смерті матері знаходиться на повному утриманні бабусі, ОСОБА_3

Згідно довідки Новополтавської ЗОШ 1-3 ст. Чернігівської районної ради Запорізької області вихованням ОСОБА_1 займається бабуся, ОСОБА_3 Батько, ОСОБА_2 у вихованні доньки участі не приймає, за три роки після смерті матері жодного разу до школи не з'явився (а.с.11).

Відповідно до письмових пояснень сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_3 дійсно після смерті доньки займається вихованням своєї онуки, ОСОБА_1, повністю її утримує. Батько дівчинки не з'являється, стосунків з нею не підтримує (а.с.13-14)

Згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви малолітньої ОСОБА_1, вона просить позбавити батьківських прав її батька, ОСОБА_2, так як з 2012р. нею повністю опікується бабуся.

Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення його батьківських прав, так як він ухиляється від виконання своїх обовязків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Крім того, згідно висновку про можливість ОСОБА_3 бути опікуном над ОСОБА_1, орган опіки і піклування вважає за можливе бути ОСОБА_3 опікуном над ОСОБА_1 за умови позбавлення батьківських прав її батька, ОСОБА_2

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання своєї дитини і в силу ст. 164 Сімейного кодексу України підлягає позбавленню батьківських прав.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 за тими підставами, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини, взагалі не проявляє до доньки батьківської турботи, постійної матеріальної допомоги не надає, байдуже ставиться до її навчання, виховання та її долею не цікавитьс, тому формальна наявність батька ставить дитину в скрутне становище, так як вона не може мати юридичного статусу дитини, яка залишилась без піклування батьків, і в повній мірі користуватись пільгами та державними гарантіями, що мають діти даної категорії, згідно чинного законодавства та вважає необхідним, в інтересах ОСОБА_1 з метою встановлення її соціального статусу, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки, ОСОБА_1, яка проживає після смерті матері разом з бабусею, яка повністю нею опікується.

Відносно позовних вимог про призначення опікуна суд вважає за необхідне задовольнити їх в зв'язку з тим, що відповідно до ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

В цій частині суд також задовольняє позовні вимоги відповідно до подання органу опіки і піклування про призначення ОСОБА_3 опікуном над малолітньою ОСОБА_1, що відповідає інтересам ОСОБА_1 та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на ту обставину, що батьки зобов'язані утримувати дітей, суд, на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166,183 СК України , суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області батьківських прав відносно його доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити над ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуна в особі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до подання органів опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, починаючи стягнення з дня набранням даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1218грн.: Чернігівський районний суд Запорізької області, ЄДРПОУ суду: 37304095, УДК у Чернігівському районі ГУДКУ в Запорізькій області, отримувач коштів: Державний бюджет Чернігівського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 34677035, МФО 813015, № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0316

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів - в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя