АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/860/2015 Головуючий в І інстанції: Бойко М.Є.
Категорія:44 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 18 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Радченка С.В.
Колісниченка А.Г.
При секретарі: З участю адвоката:Сікорі О.В. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 лютого 2000 року. З 2005 року відповідач вселився до зазначеної квартири і проживає в ній безпідставно до теперішнього часу, у зв'язку з чим він позбавлений можливості нею користуватися. Оскільки ОСОБА_7 у добровільному порядку відмовляється виселитися з квартири, ОСОБА_6 просив суд зобов'язати ОСОБА_7 не чинити йому перешкод в користуванні квартирою та виселити його із зазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та з неправильним встановленням обставин справи, які мають істотне значення, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.5 (зв.), 8).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 травня 2005 року виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1, які проживали в ній з 1998 року (а.с.5).

Як зазначає ОСОБА_6, відповідачами зазначене рішення було виконано, але з часом вони знову вселилися до квартири і проживають в ній безпідставно до теперішнього часу.

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 з письмовою вимогою виселитися із займаного ним житлового приміщення, яку останній отримав особисто (а.с.4,7).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України від 20 вересня 2014 року ОСОБА_7 з 25 вересня 1996 року зареєстрований за місцем проживання АДРЕСА_2 (а.с.10). Згідно паспортних даних ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2006 року, зміненим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2006 року, з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_10 стягнуто 25 014,00 грн. (а.с.32-33, 34-36).

В ході виконання зазначених судових рішень державним виконавцем 22 серпня 2006 року складено акт опису й арешту майна №АА 646718, згідно з яким на належну ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт і передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.с.40-41).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначених судових рішень заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 червня 2008 року з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_10 стягнуто індексацію та 3 % річних за невиконання зобов'язання в загальному розмірі 11 410,98 грн. (а.с.38-39).

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 листопада 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 накладено заборону відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника №АА 743023 від 08 лютого 2006 року (а.с.49-50).

З наявних в матеріалах справи листів ВДВС Новокаховського МУЮ Херсонської області від 24 жовтня 2014 року та 03 грудня 2014 року вбачається, що виконавчі листи №2-244/2006 від 31 лютого 2006 року та №2-1430/08 від 23 червня 2008 року по стягненню з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_10 заборгованості станом на 03 грудня 2014 року у відділу виконавчої служби на примусовому виконанні не перебувають. У зв'язку із спливом трирічного строку зберігання документів про відкриття виконавчих проваджень неможливо надати інформацію щодо надходження вищезазначених виконавчих документів на примусове виконання до виконавчої служби в період з 2006 по 2011 рік. Відомості щодо сплати заборгованості відсутні. (а.с.37,53).

Відповідно до змісту частини 2 ст. 321 ЦК України особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку встановленому законом.

Матеріали справи не містять достовірних відомостей щодо дійсного обмеження права власності ОСОБА_6 на квартиру у зв'язку з відсутністю достовірних відомостей щодо стану виконання судових рішень по стягненню з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_10 заборгованості. Наявність заборгованості у ОСОБА_6 перед відповідачами не є підставою вчинення перешкод в користуванні майном.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Проте у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 вселився в будинок АДРЕСА_1, постійно або тимчасово в ньому проживає і своїм проживанням чинить позивачу перешкоди у користуванні та володінні останнім своєю власністю та позбавляє його права на житло, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом саме шляхом виселення ОСОБА_7 із квартири.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду щодо необґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді