Справа № 544/1181/15-ц
пров. № 2/544/387/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 липня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 24 квітня 2012 року уклала з відповідачем шлюб, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3, народження 01 квітня 2012 року.

Спільне життя подружжя не склалося у звязку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями, суперечками та різними поглядами на шлюб та сімю, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання з листопада 2014 року.

На даний час позивач має іншу сімю.

Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, уважає примирення та збереження сім'ї неможливими.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області з 24 квітня 2012 року, актовий запис № 20 (а.с. 7 ).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, народження 01 квітня 2012 року (а.с. 6 ).

Спільне життя подружжя не склалося у звязку із суперечками та різними поглядами на шлюб та сімю. Із листопада 2014 року сторони проживають окремо. На даний час позивач ОСОБА_1 має іншу сімю.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3,4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх малолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач квитанцією № 1Р21426 від 21.07.2015 сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп, тому вказану суму суд стягує на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212, 215 ЦПК, ст. 112 СК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, народження 26 квітня 1978 року та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Савченко), народження 27 грудня 1986 року, зареєстрований 24 квітня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 20, у шлюбі одна неповнолітня дитина.

Дошлюбне прізвище відповідача не відновлювати.

Стягнути з ОСОБА_2, народження 26 квітня 1978 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, народження 27 грудня 1986 року, жительки АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати у повернення сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: