Справа № 382/2555/14 Головуючий у І інстанції Кисіль О.А.
Провадження № 22-ц/780/4453/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 18 05.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

Справа №382/2555/14 Головуючий в суді І інстанції Кисіль О.А.

Провадження № 22-ц/780/4453/15 Доповідач в суді II інстанції Кулішенко Ю.М.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Сушко Л.П.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 24.07.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту. На виконання умов кредитного договору 24.07.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

04.03.2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якої сторони домовилися про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за кредитним договором не пізніше 24.07.2020 року та про зміну розміру ануїтетного платежу.

04.03.2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та поручителем ОСОБА_3 була укладена додаткова угода, відповідно до якої поручитель надає свою згоду на пролонгацію терміну дії кредитного договору та зміни розміру ануїтетного платежу.

Вважала, що в додатковій угоді до договору поруки відсутня сума кредиту, яку повинен сплатити позичальник. Також, відсутній графік погашення заборгованості і позивачку до цього часу з вказаним графіком не ознайомили. Тому додаткова угода до договору поруки є не укладеною на підставі ст. 638 ЦК України, так як сторони не досягли згоди з істотних умов договору, в тому числі щодо розрахунку сукупної вартості (ціни), предмету договору, графіку погашення заборгованості, терміну дії.

Також без згоди позивачки, як поручителя, 04.03.2009 року додатковою угодою №1 відповідачем та третьою особою збільшено на 24 місяці термін дії кредитного договору, що призвело до збільшення періоду за який нараховуються відсотки та спричинило збільшення обсягу зобов'язання боржника та відповідно відповідальності позивачки, як поручителя.

Крім цього, позивачці не було відомо, що позичальнику банк на рік надав знижку по сплаті кредиту в розмірі 636, 93 долари США і при цьому він цілий рік сплачував лише відсотки за користування кредитом без погашення тіла кредиту.

Зазначає, що банк порушив права позивачки щодо зміни основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту без згоди позивачки, що призвело до збільшення величини зобов'язання та збільшення обсягу її відповідальності.

Крім цього, ОСОБА_4 підписував додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту у її відсутність. Позивачка додаткову угоду до договору поруки підписувала без ОСОБА_4. При цьому, працівник банку повідомив, що зміни зазначені в додатковій угоді позичальника, такі ж як і в додатковій угоді позивачки, тому вона навіть не могла уявити, що зміни умов кредитного договору в цих додаткових угодах різні

Просила визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та визнати припиненою з 4 березня 2009 року поруку за договором поруки № 218399, укладеним 24 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що укладаючи додаткову угоду №1 до договору поруки, поручитель не отримав повної інформації щодо істотних умов договору додаткової угоди, що призвело до збільшення відповідальності поручителя, також позивачці не надано графік погашення кредиту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для визнання договору поруки припиненим. Посилання позивача на недійсність та неукладеність додаткової угоди до договору поруки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки як договір поруки так і додаткова угода до договору поруки підписані обома сторонами, що свідчить про обізнаність з усіма умовами договору.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно положень ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір споживчого кредиту, який підписаний сторонами та відповідно до якого позивач надав кредит в сумі 54200 гривень, зі строком сплати до 24 липня 2018 року, зі сплатою відсотків шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 860 гривень щомісячно. Встановлено відповідний графік платежів.

24 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки.

4 березня 2009 року між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.11.2020 року, якщо тільки не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Також у період з 24.03.2009 року по 24.03.2010 року сплачувати ануїтетний платіж у розмірі 636, 93 долари США, у період з 24.04.2010 року до кінця терміну дії договору у розмірі 820 доларів США, якщо інший розмір ануїтетного платежу не буде встановлено згідно умов договору.

4 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду/договір про внесення змін №1 до договору поруки, відповідно до якої поручитель надає свою згоду розмір ануїтетного платежу становить 820 доларів США, кінцевий термін виконання основного зобов'язання становить 24 липня 2020 року.

Міститься також інша додаткова угода № 1 до договору поруки датована 4 березня 2009 року, яка проте не містить підпису поручителя. На лист позивачки направлено відповідь банку, а також направлено лист на заперечення позивачки з розрахунком кредиту при ануїтетному платежі в розмірі 820 доларів США.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, поручитель - позивач ОСОБА_3 укладенням додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року надала свою згоду на зміну зобовязань за кредитним договором покладеного на боржника ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що кредитний договір, додаткова угода до нього та договір поруки з додатковою угодою до нього, були добровільно підписані сторонами.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, а позивач обґрунтовуючи позовні вимоги не довів вказаних обставин в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана додаткова угода до договору поруки є неукладеною, оскільки банк і позичальник уклавши додаткову угоду № 1 до кредитного договору, фактично збільшили розмір зобов'язання позичальника та відповідно збільшили і розмір її відповідальності як поручителя, а також, що умова додаткової угоди до договору поруки, зазначена в п.п. 1.1, 1.5 є нікчемними. необгрунтовані та суперечать фактичним обставинам справи і умовам кредитного договору, договору поруки та додатковим угодам до них.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: