РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Холявка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за розпискою позичальника від 11 лютого 2011 року, що утворилась станом на 09 липня 2015 року у вигляді неповернутої частини позичених відповідачем коштів у сумі, еквівалентній 250 000 доларів США за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення у справі, проценти за користування позиченими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за період з 11 лютого 2011 року по 09 липня 2015 року в сумі, еквівалентній 22041 доларів США за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення у справі, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України за період з 01 червня 2013 року по 09 липня 2015 року в сумі еквівалентній 15780 доларам США за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення у справі та неустойки за період з 01 червня 2013 року по 09 липня 2015 року, еквівалентній 1920000 доларів США за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення у справі, а всього суму, еквівалентну 2207821 долару США за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 лютого 2011 року відповідач отримав від позивача у позику 250000 доларів США, про що відповідачем була написана розписка, яка передана позивачу. Зазначає, що жодних дій з повернення позивачу позичених у нього коштів відповідач не вчинив і в обумовлений розпискою термін позику не повернув. Станом на 09 липня 2015 року сума неповернутих відповідачем позичених коштів залишилась 250000 доларів США, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позов про стягнення суми позики.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, проти ухвалення по справі заочного судового рішення заперечував.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності надав до суду пояснення, зі змісту яких вбачається, що наведені в позовній заяві ОСОБА_1 факти є правдивими, повністю відповідають дійсності та правовідносинам сторін, у звязку з чим, на думку ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, зазначав, що процесуальні права та обовязки, як сторони позовного провадження, стороні ОСОБА_2 відомі та зрозумілі, просить розглянути позовну заяву за відсутності сторони відповідача ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 11 лютого 2011 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 250000 доларів США та зобовязався повернути позичені кошти з процентами, виходячи з розміру два проценти в місяць не пізніше 31 травня 2013 року, виразив згоду, щоб місцем повернення позики вважати адресу його проживання. В разі несвоєчасного повернення позики зобовязався сплатити неустойку (пеню) з розрахунку один відсоток в день від простроченої поверненням суми.

Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих за розпискою від 11.02.2011 року від позивача ОСОБА_1, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань безумовно підтверджується фактом наявності у позивача оригіналу розписки відповідача від 02.02.2011 року про отримання позики.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ч.1, ч.2 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зі зміст розписки вбачається, що строк користування відповідачем позикою склав період з 11 лютого 2011 року по 09 липня 2015 року, тобто 1609 днів. Прострочення виконання відповідачем його зобовязань з повернення позивачу боргу складає період часу з 01 червня 2013 року по 09 липня 2015 року, що станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою 09 липня 2015 року складає 768 днів.

Суд погоджується з розрахунком позивача суми процентів за користування відповідачем позикою в розмірі 22041 доларів США (250000 доларів США * 2,0%/100%/365 днів в році)*1609 днів), трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 15780 доларів США (250000 доларів США * 3,0%/100%/365 днів (в році) / 768 днів (прострочення) та неустойки в розмірі 1920000 доларів США (250 доларів США * 1,0%/100%*768 днів (прострочення).

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно відомостей, які містяться на офіційного сайту Національного Банку України станом на 26 жовтня 2015 року 100 доларів США становить 2257,4677 гривень, у звязку з чим суд стягує гривневий еквівалент боргу відповідача на час ухвалення судового рішення по справі, який складається з суми боргу, процентів за користування позиченими коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу та неустойку.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного, ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 61166, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, 61024, АДРЕСА_2) заборгованість за розпискою від 11 лютого 2011 року, що утворилась станом на 09 липня 2015 року у вигляді неповернутої частини позичених коштів у сумі 250 000 доларів США, еквівалентній за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення 5 643 669 (пять мільйонів шістсот сорок три тисячі шістсот шістдесят девять) грн. 25 коп., проценти за користування позиченими коштами за період з 11 лютого 2011 року по 09 липня 2015 року у сумі 22041 доларів США, еквівалентній за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення 497 568 (чотириста девяносто сім тисяч пятсот шістдесят вісім) грн. 46 коп., трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 01 червня 2013 року по 09 липня 2015 року в сумі 15780 доларів США, еквівалентній за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення 356 228 (триста пятдесят шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 40 коп., неустойку за період з 01 червня 2013 року по 09 липня 2015 року в сумі 1 920 000 доларів США, еквівалентній за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення 43 343 379 (сорок три мільйони триста сорок три тисячі триста сімдесят девять) грн. 84 коп., а всього 2 207 821 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення 49 840 845 (сорок девять мільйонів вісімсот сорок тисяч вісімсот сорок пять) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 61166, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, 61024, АДРЕСА_2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях