У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів:Кафідової О.В., Попович О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділення в натурі майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити їй в натурі у власність Ѕ частку майна в АДРЕСА_1 та виділити їй у власність Ѕ частку земельної ділянки за цією ж адресою.

Позов мотивовано тим, що позивачу та її сестрі - ОСОБА_6 належить по Ѕ частині житлового будинку по АДРЕСА_1. Вказаний будинок згідно технічного паспорту складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 71,8 кв.м, загальна площа будинку 183,9 кв.м (в тому числі цокольний поверх 93,7 кв.м, перший поверх 90,2 кв.м. Спірний будинок сторони набули у власність після смерті матері і на даний час проживають в ньому спільно. У відповідача утворилася власна сім'я (чоловік і двоє дітей). Позивач бажає виділити в натурі Ѕ частину даного будинку. Після смерті матері склалося так, що позивач займає приміщення 1-5 площею 24,1 кв.м та 1-4 площею 18,4 кв.м, інші приміщення займає відповідач, а частиною приміщень сторони користуються спільно. Позивач пропонує залишити за нею приміщення позначені на технічному паспорті номерами 1-5, 1-4, а решту приміщень поділити згідно висновку судового експерта. Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 626 кв.м, яку позивач також просить поділити, виходячи із того, що сторонам належить по Ѕ частці. Оскільки між сторонами, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, позов задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_5 частину житлового будинку АДРЕСА_1, залишено у володінні позивача: підвал/веранда/ - І площею 13,5 мІ; коридор - ІІ площею 9,8 мІ; гараж - IV площею 32,3 мІ; веранда/підвал/ -V площею 6,4 мІ; веранда - І площею 6,2 мІ; сходова - ІІ площею 6,6 мІ; коридор - 1-2 площею 6,3 мІ; житлова кімната - 1-5 площею 18,7 мІ; житлова кімната 1-6 площею 11,5 мІ; лоджія - 1-7 площею 4,7 мІ. Стягнуто з позивача на користь ОСОБА_6 12 369,5 грн за перевищення ідеальної частки. Виділено ОСОБА_6 частину житлового будинку в АДРЕСА_1, залишено у володінні відповідача: підвал - ІІІ площею 16,7 мІ; підсобне - 1-1 площею 15,0 мІ; житлова кімната - 1-3 площею 17,8 мІ; житлова кімната 1-4 площею 18,4 мІ. Виділено позивачу земельну ділянки з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 35,47 м, 4,50 м, 9,28 м, 3,04 м, 6,50 м, 12,95 м, 6,43 м, 8,25 м - площею 246,4 кв. м. Виділено відповідачу дві земельні ділянки з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 1-а - 6,43 м, 12,95 м, 3,00 м, 5,13 м, 1,37 м, 21,61 м, 5,50 м - площею 130,2 кв. м; 2-а - 13,50 м, 9,28 м, 11,15 м, 2,32 м, 0,84 м, 6,41 м, 0,98 м - площею 116,2 кв.м. У спільне користування виділено земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 21,61 м, 1,37 м, 5,13 м, 3,50 м, 10,46 м, 26,23 м, 4,25 м - площею 133,2 кв.м. В спільне користування виділено: огорожі, ворота, хвіртка.

Відповідач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх змінити в частині розподілу житлового будинку.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що згідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи поділ житлового будинку є технічно можливим і такий слід провести відповідно до першого варіанту поділу із врахування встановлених в судовому засіданні обставин. Так, зокрема позивач провела ремонт ванної кімнати, займалась встановленням комунікацій та приладів обліку в частині будинку згідно першого варіанту запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи. За таких обставин виділення ідеальних часток, що належать співвласникам слід провести згідно наявного в матеріалах справи технічного висновку зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудження грошової компенсації другому співвласнику - ОСОБА_6 у розмірі 12396,50 грн за перевищення ідеальної частки учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213 <nau://ukr/1618-15|st213>, 214 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 є власником Ѕ частини житлового будинку в АДРЕСА_1. Власником іншої Ѕ частини цього будинку є ОСОБА_6

Житловий будинок складається в цілому з чотирьох кімнат (1-3 площею 17,8 кв.м, 1-4 площею 18,4 кв.м, 1-5 площею 24,1 кв.м, 1-6 площею 11,5 кв.м), житловою площею 71,8 кв.м, загальна площа будинку 183,9 кв.м, в тому числі цокольний поверх 93,7 кв.м, перший поверх 90,2 кв.м.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 15 квітня 2008 року, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 отримала Ѕ частину земельної ділянки в АДРЕСА_1, друга частина земельної ділянки належить ОСОБА_6.

Згідно висновку №123/14 судової будівельно-технічної експертизи від 14 квітня 2014 року за результатами обстеження будинку АДРЕСА_1, наданого Інститутом судових експертиз та права, технічно можливо виділити ідеальні частки, що належать співвласникам в окремі квартироволодіння без порушення цілісності несучих конструкцій будинку та погіршення його технічного стану. При цьому судовий експерт виходив із загальної площі житлових приміщень будинку 183,9 кв.м, для можливості виділення першому співвласнику Ѕ ідеальної частки необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверні прорізи між приміщеннями під літ. 1-1. та літ. П (цокольний поверх), літ. І та фасадом будинку, літ. 1-2 та літ. 1-3, літ. 1-5 та літ. (1-й поверх) (спільно із другим співвласником), влаштувати кухню, санвузол, виконати роботи по влаштуванню індивідуальних інженерних мереж. Також, згідно даного висновку для приведення у відповідність до будівельних вимог по житлу другому співвласнику Ѕ ідеальної частки необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати прибудову до частини будинку з виходом на перший поверх будинку, влаштувати вхід в приміщення під літ. 1-1 (цокольний поверх), влаштувати вхід в приміщення під літ. 1-3 (перший поверх), влаштувати віконний проріз в приміщенні під літ. 1-3, закласти дверні прорізи між приміщеннями під літ. 1-1 та літ. II (цокольний поверх), літ.І та фасадом будинку, літ. 1-2 та літ. 1-3, літ. 1-5 та літ. 1-4 (1-й поверх) спільно із другим співвласником), влаштувати кухню, санвузол, виконати роботи по влаштуванню індивідуальних інженерних мереж. Використання співвласниками споруд: огорожі, воріт, хвіртки у спільному користуванні.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

При вирішенні зазначених спорів суди повинні виходити з положень статей 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки вказаним нормам. Не обговорили зазначені вище питання та перевірили допустимість пов'язаних із виділенням частки домоволодіння в натурі переобладнань і перепланувань, даних про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку. Не перевірено чи мав місце раніше між власниками договір або угода про порядок користування приміщеннями в будинку і надвірними спорудами, коло осіб, що володіють самостійним правом користування спірним житлом на момент поділу будинку.

Суд першої інстанції, стягуючи з позивача на користь відповідача суму компенсації за відхилення від ідеальної долі між сторонами не врахував, що остання згоди на таку компенсацію не надавала. При цьому розміри їх часток у праві спільної власності змінюються. Право відповідача на частку, за яку з позивача стягується компенсація має припинитися. Ідеальні долі відповідно зміняться. Так, після проведеного судом виділу в натурі частки сторін суттєво змінені, ОСОБА_5 виділено частину будинку з житловою площею 116 кв.м, а ОСОБА_6 частину з житловою площею 67,9 кв.м, що є значно меншою, ніж виділено позивачу.

Місцевий суд не мотивував свою позицію стосовно обрання одного із запропонованих експертом варіантів виділення належної позивачу частки спірного домоволодіння в натурі, зокрема не надано оцінки другому варіанту розподілу будинку, з яким фактично погодилась відповідач.

В ході розгляду даної справи судами не враховано загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Судам слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати чи не призведе зменшення ідеальної частки у праві спільної власності до порушення прав відповідача, чи не є таке зменшення істотним.

Правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Зазначене вище свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалені судами рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька
судді О.В. Кафідова
О.В. Попович
О.В. Умнова
І.М. Фаловська