Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», відділ державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про розстрочку виконання рішення суду, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив розстрочити виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») у загальному розмірі 58 586,57 грн строком на 36 місяців. Свої вимоги обґрунтовував тим, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей і знаходиться в скрутному матеріальному становищі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року, заяву задоволено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

У ч. 2 ст. 324 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість згідно з кредитним договором від 18 червня 2007 року № 03-562/07-Ак на загальну суму 58 586,57 грн.

12 вересня 2011 року державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ Ільїним О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28911346 та постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження (а. с. 6-8)

Згідно з довідкою про доходи ПП «Автотакс-2002» загальна сума доходу ОСОБА_6 за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року становить 9 600 грн 00 коп. (а. с. 2)

Відповідно до копій свідоцтв про народження заявник ОСОБА_6, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 3-4).

З урахуванням вказаних обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що обставини, вказані заявником, є обґрунтованими й винятковими для висновку про те, що вони утруднюють виконання рішення суду.

З таким висновком судів повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

У статті 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st14> при набранні судовим рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st373> за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження <nau://ukr/606-14|st36>», відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Як роз'яснив «Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження <nau://ukr03>», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. Суди, задовольняючи заяву про розстрочку та відстрочку виконання рішення, не врахували, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішення суду.

Крім того, при вирішенні питання про розстрочку виконання судового рішення суди повинні були з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження <nau://ukr/606-14|st36>» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно з ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна звернення стягнення проводиться на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

За таких обставин суди задовольнили заяву лише з тих обставин, що на утриманні заявника перебуває двоє дітей, взагалі не встановили обставин щодо відсутності у нього рахунків в установах банку, майна, на яке може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу, та дійшли передчасного висновку про наявність виключних обставин для задоволення заяви ОСОБА_6 про розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана