АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/25473/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14814/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

11 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ДавиденкоНадії Олегівни - представника Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 54994,54 гривень, з яких: страхове відшкодування в розмірі 30077,94 гривень, пеня у вигляді подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 8878,35 гривень, 3% річних в розмірі 630,40 гривень, інфляційні втрати в розмірі 15407,86 гривень

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення змінити, стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 30 077 грн. 94 коп. та пені в розмірі 8 878,35 грн., вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 1 червня 2014 року в м. Києві на пр. Червонозоряному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю належного позивачу автомобіля «Мітсубіші», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля марки «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Пежо», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6

Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києві від 19 червня 2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Позивачу була заподіяна матеріальна шкода, спричинена пошкодженням транспортного засобу «Мітсубіші», д/н НОМЕР_1.

Зазначила, що розмір шкоди, заподіяний пошкодженням її автомобіля, встановлений Звітом ФОП ОСОБА_7 №25 від 24 вересня 2014 року і складає 31800,56 грн. Крім того, до майнової шкоди слід віднести вартість складання зазначеного висновку в розмірі 1200 гривень, а також вартість відправлення рекомендованих листів на адресу відповідачів про їх повідомлення про проведення оцінки. Також, вона понесла витрати на оплату вартості монтажних робіт під час оцінювання пошкоджень автомобіля в розмірі 42,00 гривень.

Загальний розмір матеріального збитку, як вказує ОСОБА_4, складає 33097,04 гривень.

У зв'язку із викладеним, просила суд стягнути з ПрАТ «УОСК» страхове відшкодування в розмірі 33097,04 гривень, пеню за час прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 9631,69 гривень, компенсацію втрати від інфляції в розмірі 16747,10 гривень, 3% річних в розмірі 690,96 гривень, а також просила стягнути з ОСОБА_5 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником транспортного засобу «Мітсубіші», д/н НОМЕР_1.

1 червня 2014 року приблизно о 18.30 год. на пр. Червонозоряному в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного Позивачу автомобіля «Мітсубіші», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля марки «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Пежо», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6

Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5, яка порушила пункт 10.1 Правил дорожнього руху України.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4, застрахована відповідно до Полісу №АС/8837250 в ПрАТ «УОСК».

Згідно звіту № 25 від 24 вересня 2014 року автотоварознавчого дослідження, проведеного на його замовлення ФОМ ОСОБА_7, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5, становить 31800,56 гривень, з яких 2922,62 гривень - втрата товарної вартості автомобіля.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу.

Судом встановлено і визнається сторонами, що ОСОБА_4 заяву про виплату страхового відшкодування подала 9 липня 2014 року, проте, сума страхового відшкодування їй не виплачена, та з 8 жовтня 2014 року з вини ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» почалось прострочення виконання грошового зобов'язання.

За положенням ст. 37.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд дійшов правильного висновку, що у зв'язку із невиплатою страхового відшкодування, з 8 жовтня 2014 року по 19 червня 2015 року, на суму страхового відшкодування підлягає нарахуванню пеня в розмірі 8878 грн. 35 коп.

Крім того, у зв'язку із невиплатою грошового зобов'язання судом стягнуто з ПрАТ «УОСК» на користь позивачки 3% річних в розмірі 630 грн. 40 коп. та інфляційні витрати в розмірі 154076 грн. 85 коп. як штрафні санкції відповідно до ст. 625 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» суми страхового відшкодування, пені та штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що виплата страхового відшкодування є грошовим зобов'язанням, а затримка у цій виплаті сталась з вини відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що винні дії відповідача ОСОБА_5 призвели до пошкодження майна позивача, що завдало їй також і моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «УОСК» суми страхового відшкодування та пені, а також в частині стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що правовідносини, які виникли між позивачкою та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», не є договірними, а випливають із зобов'язання відшкодування шкоди, що положення ст. 625 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, з огляду на наступне.

Виходячи з правового аналізу ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Саме такі правові висновки зроблені у Постанові Верховного Суду України № 6-49цс12 від 6 червня 2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді