У х в а л а

24 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа Центр-СТБ» про визнання правочину недійсним, стягнення суми боргу та штрафних санкцій,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року його касаційну скаргу відхилено, зазначені судові рішення залишено без змін.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 759, 765, 798, 799 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 12 червня 2013 року, 11 січня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем не надано доказів передачі ним у постійне користування товариству автомобіля. Правові підстави для стягнення з товариства на користь позивача орендної плати за період з травня 2010 року до квітня 2011 року відсутні.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 12 червня 2013 року, постановленій у цій же справі, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, керувався тим, що суди неповно з'ясували обставини справи та дійшли до взаємовиключних висновків про нікчемність угоди й про невиконання угоди орендодавцем;

- від 11 січня 2014 року, постановленій у справі за позовом про стягнення коштів, суд касаційної інстанції постановив відмовити у відкритті касаційного провадження.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа Центр-СТБ» про визнання правочину недійсним, стягнення боргу та штрафних санкцій за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко