АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, в якому, посилаючись на те, що останній перешкоджає його вселенню до службової квартири у гуртожитку, наданої йому на підставі ордеру, виданого Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією, просив виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та належної правової оцінки зібраним по справі доказам. Вказував, що висновки суду про відмову в задоволенні позову порушують його право на житло. Вважає, що між ним, членами його сім'ї та Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві виникли правовідносини щодо найму житлового приміщення, а тому відсутні підстави для вирішення питання про виселення з займаного житлового приміщення без вирішення питання про розірвання договору найму. Крім цього, суд не дослідив ту обставину, що його неповнолітній син ОСОБА_3 також проживає у спірному житловому приміщенні та провів розгляд справи без участі відповідного органу опіки та піклування і подальше виселення відповідача впливає на право користування житловим приміщенням неповнолітньої особи.

Просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовний вимог.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - Мосійчук В.А., посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направили, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.02.1976 року на підставі рішення Виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва № 52 «Про надання службової жилої площі» 36 квартир, а саме: № 10, 12, 54, 55, 56, 63, 64, 68, 69, 75-82, 84, 85, 87-94, 96, 98, 100-105, 108 в будинку АДРЕСА_1 передані під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС, тобто для особового складу Оболонського районного управління ГУМВС України в м. Києві.

Згідно зі ст. 127-129 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до додатку Примірного положення про гуртожитки, ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2001 року перебуває на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника слідчого відділу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014року № 675 «Про включення квартир до числа службових та надання житлової площі працівникам підприємств, організацій та установ міста Києва», затверджено спільне рішення адміністрації про надання житлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 працівникам Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яким позивачу виділено окрему службову однокімнатну квартиру № 92 житловою площею 10,20 кв.м., в будинку готельного типу АДРЕСА_1 в м. Києві.

На підставі вказаного розпорядження, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація 19.12.2014 року видала ОСОБА_2 ордер № 015047 серії «С».

Для використання зазначеної службової квартири за призначенням, 26.12.2014 року уклав договір найму житлової площі з КП «Житлосервіс» «Приозерне» - ЖЕК 501 Оболонського району міста Києва.

26.12.2014 року в Оболонському районному відділі РУ ГУ МВС України в м. Києві позивач здійснив реєстрацію за новим місцем проживання (АДРЕСА_2).

Однак, реалізувати своє право на проживання в зазначеній квартирі позивач не може, оскільки вона зайнята громадянином ОСОБА_1

Суд першої інстанції встановивши відповідні правовідносини, в межах позову повно і всебічно дослідивши обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до висновку, що оскільки ордер на право вселення та проживання відповідачу не видавався, рішення щодо надання відповідачу житла у гуртожитку, у встановленому законом порядку, не приймалося, ОСОБА_1 підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального права та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Досліджені судом апеляційної інстанції, в межах повноважень, передбачених ст. 303 ЦПК України, надані відповідачем нові докази, висновків суду не спростовують.

Так з наданої копії паспорту відповідача вбачається, що останній зареєстрований в гуртожитку за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 а не у спірній квартирі.

При цьому, в письмових пояснень представник третьої особи - Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві зазначив, що така реєстрація саме в гуртожитку була здійснена на підставі рапорту відповідача, який з 1992 по 2001 проходив службу в Оболонському районному управлінні на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з груповими злочинними проявами відділу карного розшуку. Спеціального ордеру ОСОБА_1 на зайняття жилої площі в квартирі № 92 гуртожитку не отримував. Житлово-побутовою комісією Оболонського районного управління питання стосовно поселення ОСОБА_1 до квартири № 92 у гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Києві не розглядалося, рішень не приймалося. Стверджував, що спірна квартира зайнята відповідачем самоправно. Також, посилаючись на те, що за час незаконного проживання ОСОБА_1 у спірному житловому приміщенні договір найму з ним не укладався, вказав на відсутність між третьою особою та відповідачем цивільно-правових відносин щодо користування спірним житловим приміщенням (а.с. 37-39).

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача підтвердили, що ордер у встановлено законом порядку ОСОБА_1 не видавався, договір найму з третьою особою не укладався, ордер, виданий позивачу на спірне житлове приміщення, у встановленому законом порядку недійсним не визнано.

В матеріалах справи відсутні також будь-які докази того, що відповідач має право користуватися спірною квартирою на підставі будь-яких інших договорів та угод.

Надані відповідачем докази на підтвердження існування між третьої особою та відповідачем листування з приводу користування відповідачем спірної квартири, не є належними та допустимими доказами на підтвердження набуття відповідачем права користування житловим приміщенням у гуртожитку.

Питання перебування відповідача та третьої особи у цивільно-правових відносинах на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, а саме, перебування, на його думку, у фактичних договірних відносинах найму житлового приміщення, не є предметом даного спору, а відтак доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про виселення відповідача.

Посилання в скарзі на те, що відповідач, проживаючи у спірній квартирі, оплачував всі комунальні платежі, на правильність ухваленого рішення не впливають, тому, що оплата за фактично отримані житлово-комунальні послуги є обов'язком споживача цих послуг.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом норм процесуального права, а саме вирішення спору без участі його сина та дружини, оскільки відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Установивши, що ордер на заняття спірного жилого приміщення ОСОБА_1 не видавався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем порядку зайняття жилого приміщення у гуртожитку та наявності правових підстав для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом не досліджено правовий режим спірної житлової площі, оскільки судом першої інстанції було досліджено рішення виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва № 52 від 23.02.1976 року.

Надані відповідачем докази: копія листа начальника Мінського РВВС м. Києва від 16.02.1990, копія листа начальника ЖЕК-501 № 648 від 04.12.2003, копія листа № К-461 від 11.05.2005 року начальника управління житлового господарства Оболонського району м. Києва також підтверджують, що квартира № 92 передана під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС, тобто для особового складу Оболонського районного управління (а.с 102,103, 104).

За встановлених обставин та враховуючи наведені положення, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що мало місце порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/2949/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14418/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.