Справа № 199/7762/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„20" лютого 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі

позивача та представника позивача

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з середини грудня місяця 2007 р. вона, фактично припинив шлюбні відносини зі своїм чоловіком, переїхала мешкати з м. Павлоград до м. Дніпропетровська до своєї тітки - ОСОБА_4 та її чоловіка - ОСОБА_5. З цього часу та до дня їх смерті вона проживала з ними однією сім'єю в їхній квартирі АДРЕСА_1.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, за життя її тітка часто хворіла та потребувала догляду - в неї була аневризма черевної порожнини, тому вона не могла піднімати навіть речей масою більше 1 кг. А її чоловік (дядько позивача) хворів більше 6 років до дня своєї смерті: спочатку на рак простати, а потім й на рак сечового міхура, та у зв'язку з цим він переніс три хірургічні операції. Після останньої операції він отримав 1 групу інвалідності. Через зазначені обставини у житті своїх рідних позивач постійно доглядала за своєю тіткою та своїм дядьком: допомагала по господарству, купувала продукти харчування, ліки, готовила їжу, прала одяг, вела спільне господарство тощо. Крім того, за власні кошти зробила ремонт в їхній квартирі (замінила каналізацію, переклеїла шпалери); позивач ставилася до них, як до своїх рідних батьків, а вони до неї - як до рідної доньки.

ОСОБА_4 весь час умовляла позивача погодитись прийняти від неї в дар її квартиру, тому що вони з чоловіком ОСОБА_5 часто хворіли та були у похилому віці, а єдиний їх син (відповідач-1) не бажав з ними спілкуватися та допомагати.

14.01.2010 р. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті на ім'я позивача зробила розпорядження, залишив заповіт, який був посвідчений четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-1), спадкоємцями в якому зазначила на ? частку вищезазначеної квартири позивача, на іншу ? частку цієї ж квартири свого чоловіка - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1:

· 1/2 частина належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 03.11.1993 р. згідно з розпорядженням від 03.11.1993 р. за № А-1722.

· 1/2 частина вищезазначеної квартири була отримана ОСОБА_4 у спадок після смерті своєї матері (ОСОБА_6), померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, якій ? частина вищезазначеної квартири також належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1993 р., та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину вищезазначеної квартири.

При видачі свідоцтва нотаріус забрала до нотаріальної справи оригінал правовстановлюючого документа на вищезазначену квартиру.

Після смерті ОСОБА_4 та за декілька днів до смерті ОСОБА_5 було призначено зустріч з державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення на позивача дядьком заповіту на ? частину вищезазначеної квартири, яку він успадкував після своєї дружини - ОСОБА_4, але дядько дуже погано себе почував, тому було вирішено перенести посвідчення заповіту на інший день.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, не встигнувши оформити на позивача заповіт.

Поховання померлих було здійснено зусиллями позивача та за її кошти, пізніше вона поставила померлим родичам пам'ятники.

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернулася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 Але, нотаріус повідомила, що в будь-якому випадку позивач не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину без надання доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини; окрім того, нотаріус повідомила, що простіше буде розшукати її сина, щоб він потім переоформив на позивача свою частку спадщини, якщо спадщина йому дійсно не потрібна.

Позивач неодноразово телефонувала сину дядька (відповідачу-1), але він не виявив бажання приїхати ні на поховання свого батька, ні на 40 днів, він заявив, що йому ніколи займатися прийняттям спадщини.

Коли залишалося три дні до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, з метою, щоб ОСОБА_3 не пропустив цей строк, позивач він його імені написала заяву про прийняття спадщини та поштою надіслала до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Але, коли настав строк, коли вже можна було отримувати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_3 заявив, що ніяка спадщина йому не потрібна та відмовився приїхати до м. Дніпропетровська, щоб допомогти позивачу переоформити спадщину на неї, адже за його заявою він міг надати позивачу право на спадкування в першу чергу, а не в четверту чергу, в яку позивач має право спадкування. Відповідач - 1 навіть змінив номер свого телефону, щоб його більше не «хвилювала» з проханнями допомогти оформити спадщину.

В силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України відповідач - 1 не має жодного права на спадщину після свого батька., через що право на спадкування мають спадкоємці інших черг.

Після того як ОСОБА_1, рідна сестра ОСОБА_2 (яка не мала жодних підстав для спадкування, адже не проживала разом зі спадкодавцем) довідалась, що ОСОБА_3 не бажає прийняти спадщину після свого батька, вона теж звернулася до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька. Але, на переконання позивача, вона не має право на спадкування в четверту чергу, оскільки ОСОБА_1 не проживала з померлими родичами, після смерті яких відкрилася спадщина.

Позивач посилається на те, що вона відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування в четверту чергу, але її заява від імені ОСОБА_3 про прийняття спадщини, перешкоджає їй отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину; разом з тим, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та підтвердження факту проживання більше п'яти років разом зі спадкодавцем відбувається виключно в судовому порядку, через що й має місце звернення позивача до суду із даним позовом.

Предмет позову становить вимога про встановлення факту проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем - ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 01.01.2008 р. по ІНФОРМАЦІЯ_5, та про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач - 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях, в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності (а.с. 182), та надав письмові заперечення проти позову (а.с. 76 - 77), в яких заперечував проти задоволення позову ОСОБА_2, повідомив водночас про те, що він є єдиним спадкоємцем померлого батька та має намір здійснити прийняття спадщини після смерті його батька, а всі доводи позивача щодо його небажання прийняти спадщину не відповідають дійсності. Разом з тим, відповідно до заперечень відповідача позивач ніколи не мешкала зі спадкодавцем та не утримувала його із дружиною, оскільки вони були заможними людьми, до хвороби дружини у батька була нерухомість, яка була продана з метою фінансування лікування дружини; відповідач - 1 приймав участь у похованні батька, перерахувавши 2 000,00 грн. ОСОБА_1

Відповідач - 2 не скористалася правом брати участь у судовому засіданні 20.02.2015 р. та протягом усього часу розгляду справи правом надання заперечень проти позову.

Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідків та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10), що підтверджується відповідним свідоцтвом; позивач є племінницею ОСОБА_4

ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 (а.с. 11), який був укладений 29.01.2000 р.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1: ? частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 03.11.1993 р. згідно з розпорядженням від 03.11.1993 р. за № А-1722, інша 1/2 частина вищезазначеної квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, якій ? частина вищезазначеної квартири також належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1993 р.

За заповітом від 14.01.2010 р., який був посвідчений державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с. 12), ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному належну ОСОБА_4 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на зазначену вище квартиру; спадкоємство після смерті ОСОБА_4 здійснювалося за заповітом, та спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (племінниця) та ОСОБА_5 (чоловік померлої).

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, заповіту померлий не залишив; ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 (1/2 частину квартири) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК та ч. 5 ст. 1268 ЦК.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 14).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його син - ОСОБА_3 (відповідач -1), утім, останній спадщину не прийняв.

До закінчення строку та з метою недопущення пропущення з боку ОСОБА_3 строку для подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК України) ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3 10.01.2014 р. написала заяву про прийняття спадщини та поштою надіслала до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, утім, ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину отримано не було, жодних дій, направлених на оформлення спадщини ним вчинено не було.

Висновок про написання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 суд робить на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України: на підставі пояснень позивача, представника позивача та на підставі висновку судової почеркознавчої експертизи від 06.02.2015 р., відповідно до якого літерні та цифрові рукописні записи, якими виконаний текст заяви від 10.01.2014 р. до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій заявником зазначений ОСОБА_3, виконані ОСОБА_2.

Разом з тим, відповідно до даного висновку судової почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_3, що розташований під текстом заяви від 10.01.2014 р. до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій заявником зазначений ОСОБА_3, виконаний не ОСОБА_3, а ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_2 вона знайома близько 7-8 років, знайомство мало місце за наступних обставин: ОСОБА_4 (тітка позивача) жила на другому поверсі в будинку, в якому на першому поверсі живе свідок, та вони як сусіди періодично зустрічалися. Про існування у ОСОБА_5 сина свідок дізналася лише після смерті ОСОБА_5, хоча свідок живе в цьому будинку з 1988 року. ОСОБА_2 жила зі своїми родичами з кінця 2007 року, свідок пам'ятає ці події, оскільки вони разом зустрічали Новий Рік. Разом з тим, відповідно до пояснень даного свідка вона не бачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хтось допомагав, окрім ОСОБА_2, яка взяла на себе усю турботу про хворих стариків, зробила ремонт в квартирі, поховала їх та на даний час доглядає квартиру. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були однією сім'єю, ОСОБА_4 дуже трималася за ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що у неї син працює у м. Дніпропетровську та вона кожного тижня приїжджала до сина у м. Дніпропетровськ та заходила в гості до своєї подруги ОСОБА_2, яка на той час мешкала у АДРЕСА_1 у квартирі своїх родичів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 За цією адресою ОСОБА_2 мешкала з кінця 2007 року, в неї померла мати та тітка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 залишилися для неї єдиними рідними людьми. Після їх смерті ОСОБА_2 поховала їх. Сина ОСОБА_5 - ОСОБА_3 свідок ніколи не бачила, про його існування дізналася після смерті ОСОБА_5, до цього часу про його ніхто не казав та ніхто не згадував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що з кінця 2007 року його дружина постійно мешкала у м. Дніпропетровську, так трапилося, що в цей час також розладилися у нього відносини із дружиною, яка, переїхав у м. Дніпропетровськ, взяла на себе турботу про родичів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та мешкала і з ними до їх смерті. У ОСОБА_2 померла раніше мати, та ОСОБА_4 була для неї, як мати, ОСОБА_4 відносилася до ОСОБА_2, як до рідної доньки, більше у неї нікого не було. Відповідно до пояснень даного свідка ОСОБА_3 він ніколи не бачив, йому невідомо, щоб ОСОБА_3 телефонував своєму батькові, приїжджав до нього. Після поховання родичів його просили, щоб він (тобто ОСОБА_3) вийшов на контакт, утім, він не окликнувся.

Відтак, суд погоджується зі слушністю доводів позивача та його представника щодо того, що позивач має право на спадкування відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Таким чином, спадкоємець (позивач) не може оформити належне їй право власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 відповідно до вимог чинного на даний час законодавства в нотаріальному порядку, для суду з метою захисту прав позивача (ст. 55 Конституція України), який обрав спосіб захисту прав, передбачений законом (ст. 16 ЦК), вбачаються підстави для задоволення позову повністю.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, де третя особа Четверта дніпропетровська нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) разом зі спадкодавцем, ОСОБА_5, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 01.01.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_2, виданий 03.04.2001 року Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській обл., і.п.н. НОМЕР_1), право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка має загальну площу 45,1 кв.м., житлову площу 31,0 кв.м., та в цілому складається з:

· приміщення 1 - коридору площею 5,0 кв.м.,

· приміщення 2 - кладової площею 0,3 кв.м.,

· приміщення 3 - житлової кімнати площею 14,1 кв.м.,

· приміщення 4 - кухні площею 5,2 кв.м.,

· приміщення 5 - ванної площею 1,8 кв.м.,

· приміщення 6 - туалету площею 0,9 кв.м.,

· приміщення 7 - житлової кімнати площею 16,9 кв.м.,

· приміщення 8 - балкону площею 0,9 кв.м.

в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, який 1/2 частину зазначеної квартири фактично прийняв в спадок після своєї дружини, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 315, грн.. 50 коп. з кожного з відповідачів окремо.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї