Справа № 639/6052/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2 038,63 гривень та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2015 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв'язку з тим, що заборгованість існує поза межами строку позовної давності, а тому вбачається спір про право.

Позивач зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку НОМЕР_1, та, що за відповідачами за період з 01.01.1999 року по 31.03.2015 року утворилася заборгованість у сумі 1801,52 гривень.

Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів.

01.01.2015 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у десятиденний термін.

Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулися до суду.

Відповідачі неодноразово надавали суду письмові заперечення, в яких просили суд при розгляді даного спору застосувати строк позовної давності. Щодо існування заборгованості в межах строку позовної давності заперечували, посилаючись на її відсутність. Просили відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача, Михайленко Т.М., яка діє на підставі довіреності від 25.11.2014 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року КП «Харківводоканал» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.03.2015 року у сумі 1801,52 грн. ( а.с. 7)

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Так, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській обл. від 24.07.2015 року. (а.с. 29-30)

Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), доданої до позову, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку ХКОВ НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с. 9-14)

Представник позивача в судовому засіданні вказувала, що за даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.03.2015 року в розмірі 1 576,51 грн., та за послуги водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.03.2015 року в розмірі 225,01 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти такого розміру та періоду заборгованості заперечував, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог КП «Харківводоканал».

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 267 ЦК України вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2015 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Так, строк позовної даності має застосовуватися до вимог про стягнення заборгованості з 01.01.1999 року по 01.05.2012 року.

Заперечення представника позивача щодо переривання строку позовної давності у зв'язку із визнанням відповідачами боргу відповідно до ст. 264 ЦК України, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини не були встановлені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд розглядає позовні вимоги за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року.

Згідно зведеної картки абоненту В+К разом вбачається, що за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року відповідачам нараховані суми за спожиті послуги, а саме: у 2012 році (з травня 2012 року) - 617,16 грн., у 2013 році - 928,79 грн., у 2014 році - 1279,49 грн., у 2015 році ( по березень 2015 року включно) - 453,57 грн., що у сумі за три роки становить 3279,01 грн. ( а.с. 9-10)

Також з вищезазначеної зведеної картки абоненту В+К разом вбачається, що відповідачами у період з травня 2012 року по березень 2015 року включно було сплачено за послуги з водопостачання та водовідведення 3673,78 грн., а саме: у 2012 році - 1164,18 грн., у 2013 році - 999,79 грн., у 2014 році - 1056,24 грн., у 2015 році - 453,57 грн. ( а.с. 9-10_

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 ЖК УРСР встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі справно сплачують отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а тому заборгованість зі сплати вказаних послуг відсутня.

Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» безпідставні та задоволенню не підлягають, оскільки судом було встановлено, що заборгованість відповідачів перед КП «Харківводоканал» відсутня.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 625 ЦК України, 64, 67, 68 ЖК Української РСР, ст. 20, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович