УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Маляренка А.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 07 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 34/СЖ-003.08.2 із змінами, внесеними додатковим договором від 01 липня 2009 pоку, додатковим договором 2 від 15 листопада 2010 року та додатковим договором 3 від 14 січня 2011 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 100 400,00 доларів США зі сплатою 16 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 07 лютого 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки від 07 лютого 2008 року, за яким остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

ОСОБА_7 були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 20 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 118 179,57 доларів США, що еквівалентно 1 400 973 грн 07 коп. за курсом НБУ, та 22 594 696 грн 77 коп., а саме: сума простроченої заборгованості за кредитом - 81 304,95 доларів США, що еквівалентно 963 838 грн 72 коп.; сума простроченої заборгованості за процентами - 36 874,62 доларів США, що еквівалентно 437 134 грн 35 коп.; сума нарахованої пені за прострочення кредиту - 18 854 616 грн 40 коп.; сума нарахованої пені за прострочені проценти - 3 624 694 грн 21 коп.; сума нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту - 96 776 грн 67 коп.; сума нарахованих 3 % річних за прострочення процентів - 18 609 грн 49 коп.

На підставі зазначеного позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та стягнути на його користь судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 07 лютого 2008 року між ОСОБА_7 та ВАТ «Родовід Банк» укладений кредитний договір № 34/СЖ-003.08.2, за умовами якого ОСОБА_7 отримав кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії на суму 100 400,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 16,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 07 лютого 2011 року (п. 1.1 договору).

Кредитний договір забезпечений іпотекою квартири АДРЕСА_1, про що між банком і власником квартири ОСОБА_6 07 лютого 2008 року був укладений іпотечний договір. Вартість предмета іпотеки сторони вказаного договору визначили у розмірі 160 647,04 доларів США (п. 1.5 іпотечного договору).

За змістом п. 3.3 кредитного договору при непогашенні заборгованості перед банком у строк, передбачений п. 1.1 цього договору (07 лютого 2011 року), банк звертає стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

Аналогічні положення містяться у пункті 3.1.1 договору іпотеки.

Відповідно до п. 2.4.1 договору іпотеки при невиконанні або неналежному виконанні позичальником основного зобов'язання та умов договору іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушень або усунення порушення основного зобов'язання. Ця вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, і до встановленого у договорі терміну 07 лютого 2011 року не повернув отримані кредитні ресурси, не сплатив проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені умовами договору, у зв'язку із чим банк звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості на користь банку, скасованим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року в частині відмови в стягненні пені з ОСОБА_7, стягнуто заборгованість в розмірі 91 827,35 доларів США, що еквівалентно 733 838 грн 26 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 81 304,95 доларів США, заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками - 10 522,40 доларів США, та пеню у сумі 18 365 доларів США, що еквівалентно 46 763 грн 90 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що письмова вимога банку про виконання зобов'язання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» <nau://ukr/898-15|st35> від 26 червня 2014 року ОСОБА_6 не отримувала.

З позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся до суду 27 серпня 2014 року, тобто після спливу 07 лютого 2014 року - трирічного строку позовної давності, про застосування якого було заявлено стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік