Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа - відділ Держземагентства у Турківському районі Львівської області, про скасування державного акта на земельну ділянку, повернення самовільно зайнятої ділянки, стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 01 грудня 2008 року № 444 «Про затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_7; визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки в с. Лімна Турківського району Львівської області, видані на ім'я ОСОБА_7 на підставі рішення Лімнянської сільської ради від 01 грудня 2008 року № 444, та скасувати їх державну реєстрацію; зобов'язати ОСОБА_7 повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку в урочищі «Город» с. Лімна Турківського району Львівської області, знести огорожу, яка ним встановлена на захопленій земельній ділянці; стягнути з ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 563,63 грн - витрати на виготовлення філією «Центр ДЗК» ситуативного плану земельних ділянок, та моральну шкоду, завдану йому протиправними діями відповідача, у розмірі 30 тис. грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що відповідно до проведених обмірів земельних ділянок, які знаходились у його фактичному користуванні, ухвалою Лімнянської сільської ради від 21 грудня 1995 року йому безоплатно передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,80 га. Однак у 2012 році відповідач, який є суміжним землекористувачем, перемістив межу, що поділяє їхні земельні ділянки в урочищі «Город», більше як на 0,5 - 1 м вглиб його земельної ділянки, та захопив частину його земельної ділянки, встановивши дерев'яну огорожу. Позивач зазначає, що факт захоплення відповідачем його земельної ділянки на 0,5 - 1 м довжиною 165 м підтверджено актом комісії Лімнянської сільської ради, якою зобов'язано відповідача повернути захоплену земельну ділянку і встановити огорожу за старими межами згідно з абрисами, зазначеними в акті від 03 вересня 1995 року № 542, однак відповідач в добровільному порядку не виконував указане рішення, а тому він звернувся до суду з позовом за захистом свого права, яке вважає порушеним.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що згідно з ухвалою 4-ої сесії 2-го скликання Лімнянської сільської ради народних депутатів від 21 грудня 1995 року,

ОСОБА_6 безоплатно передано у власність земельні ділянки в с. Лімна загальною площею 0,80 га, з яких: 0,58 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,22 га - для обслуговування жилого будинку.

Згідно з книгою реєстрації громадян с. Лімна, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність, за позивачем ОСОБА_6 рахувались чотири земельні ділянки загальною площею 0,82 га, які були передані йому у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку, одна з яких площею 0,31 га знаходилась в урочищі «Город», а за матір'ю відповідача - ОСОБА_8 - рахувались п'ять земельних ділянок загальною площею 0,72 га, які були передані їй у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку, одна з яких площею 0,24 га знаходилась теж в урочищі «Город».

Право власності на земельні ділянки відповідно до названої ухвали ради ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оформляв і їх межі в натурі на місцевості не виносились.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Лімнянської сільської ради від 10 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_9 користується земельною ділянкою з 2001 року після смерті матері ОСОБА_8

Відповідно до ухвали 5-ої сесії 2-го скликання Лімнянської сільської ради народних депутатів від 22 березня 1996 року ОСОБА_8 передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,72 га в с. Лімна з яких: 0,60 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,12 га - для обслуговування жилого будинку.

Рішенням позачергової 14-ої сесії 5-го скликання Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 01 грудня 2008 року № 444 було затверджено технічну документацію по підготовці до видачі державних актів на право власності на землю та передано безкоштовно у власність ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1,6303 га та для обслуговування житлового будинку - земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лімна Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області.

На підставі цього рішення відповідачу ОСОБА_7 10 червня 2010 року було видано, крім інших, два державні акти на право власності на землю, які оспорює позивач: один - на земельну в с. Лімна площею 0,2125 га для ведення особистого селянського господарства, а другий - на земельну ділянку в с. Лімна площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Судами вірно зазначено, що рішення про передачу позивачу у власність земельної ділянки саме площею 0, 31 га в урочищі «Город» сільською радою не приймалося і межі наданої йому власність ухвалою сесії ради земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,58 га у встановленому законом порядку в натурі не виносились, всупереч вимогам статей 12, 116, 118 ЗК України. Також судами правильно встановлено відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування оспорюваного позивачем рішення позачергової 14-ї сесії 5-го скликання Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 01 грудня 2008 року № 444 про передачу у власність відповідачу ОСОБА_7 земельних ділянок, оскільки позивачем не надано належних доказів порушення прав позивача.

Оскільки вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є похідними від вищезазначених вимог, то вони теж не підлягають задоволенню.

Викладені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана