АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/886/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1236/15Головуючий у 1-й інстанції Таранкова І. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Надра" І.О.Стрюкової

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 жовтня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційного Банка "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

10.04.2014 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, в якому, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує зобов'язання відповідно до умов кредитного договору № 6/5/11/2008/980-К/74, укладеного 12.08.2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ІІАТ КБ «Надра», у зв'язку з чим станом на 13.11.2013 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 432344,06 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 125373,57 грн.; заборгованість за відсотками - 255727 грн., заборгованість за пенею - 51243,48 грн. та з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 12.08.2008 р. був укладений договір поруки, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вказану заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/5/11/2008/980-К/74 від 12.08.2008 р. в розмірі 22340,06 грн., з них заборгованість по тілу кредиту в сумі 20322,48 грн., за відсотками - в сумі 2017,58 грн..

Вирішено питання стягнення судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням не погодилася уповноважена особа Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Надра" Стрюкова І.О., яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що, оскільки в договорі встановлено кінцевий термін виконання (всієї суми, а не частини)- 11.08.2011 року, то строк позовної давності для звернення до суду спливає 11.08.2014 р., тому вважає. що Банк звернувся до суду 10.04.2014 р. в межах строку позовної давності.

Посилається на незрозумілість висновків суду про те, що стягнення слід проводити з 12.04.2011 року, з огляду на те, що останній платіж здійснено 04.06.2009 р.

Не погоджується з наданим представником відповідача ОСОБА_3 розрахунком суми заборгованості, який Банку не був наданий, та вважає його неналежним доказом, оскільки він здійснений не уповноваженою особою, а клопотання про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося.

Вважає. що відмова у задоволенні позову до поручителя є безпідставною, оскільки в договорі поруки не встановлено строк виконання основного зобов'язання. А тому вважає, що строк пред'явлення вимоги до поручителя не пропущений.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважаючи законним та обґрунтованим рішення місцевого суду, прохає апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому, вказує, що позивач пропустив трирічний строк загальної позовної давності, з урахуванням якого та відповідно до п.4 Кредитного договору ними був здійснений розрахунок заборгованості.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_6 також прохав відхилити апеляційну скаргу в частині вимог Банку до нього, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з нього кредитної заборгованості залишити без змін.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи. Наведені у запереченнях на апеляційну скаргу, підтримала.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 6/5/11/2008/980-К/74 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого останньому було надано позивачем кошти в сумі 126000,00 грн. на придбання основних засобів строком по 11.08.2011 року зі сплатою 19,9 відсотків річних по строковому кредиту та 39,8% річних по простроченому кредиту, з виплатою одноразової комісії 3,3% від суми кредиту, що обчислюється виходячи з 360 днів у році (а.с.6-8).

Розділом 4 Кредитного договору сторони погодили умови повернення кредиту, нарахування та сплату відсотків. Зокрема, згідно п.4.1.1 Договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Договору (а.с.9-10).

Відсотки за користування кредитом нараховуються банком наступним чином: починаючи з дати надання кредиту - у розмірі 19,9% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. У випадку прострочення виконання зобов'язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п.4.1.1. цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини (якщо зобов'язання частково позичальником виконані) у розмірі 39,8% річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником шляхом внесення готівки в касу Банку або шляхом безготівкового переказу (п.п.4.1.2.-4.1.3).

П.п.9.1.,9.2. Договору сторони погодили, що в разі порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а також пеню у зазначеному розмірі за порушення строків повернення кредиту.

Також, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 12.08.2011 року був укладений Договір поруки №6/5/11/2008/980-П/76, відповідно до якого останній поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №6/5/11/2008/980-К/74 від 12.08.2008р., у такому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором, у повному обсязі, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні ним зобов'язань в цілому; поручитель зобов'язується сплатити пеню за від загальної суми заборгованості позичальника … (п. п. 1.1.-1.4., 3.1. Договору поруки) (а.с.12-13).

Відповідно до п.5.3. Договору поруки, дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього Договору.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу ОСОБА_2 кошти у сумі 126000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 656 від 12.08.2008 р. (а.с.11).

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконував покладені на нього Кредитним договором зобов'язання, порушував Графік здійснення платежів.

За наявним у справі Розрахунком заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 13.11.2013р. становить 432344,06 грн., у тому числі, заборгованість за кредитом - 125373,57 грн., заборгованість за відсотками - 255727,01 грн., заборгованість за пенею - 51243,48 грн. (а.с.14-16).

Задовольняючи частково позов про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та відмовляючи у позові до поручителя ОСОБА_6, місцевий суд виходив із того, що відповідачем не виконуються зобов'язання за кредитним договором, грубо порушується графік внесення платежів, а тому заборгованість по кредиту із урахуванням відсотків за наданим представником відповідача розрахунком та з урахуванням трирічного строку позовної давності становить 22340,06 грн. та підлягає стягненню лише з боржника, оскільки позов до поручителя пред'явлений понад строк існування зобов'язань поруки.

Окрім того, суд вважав таким, що сплинув, строк вимоги про стягнення пені, який закінчився 12.08.2012 р., тобто через рік від дати здійснення останнього платежу за Графіком (11.08.2011 року).

Такий висновок місцевого суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (пункти 6.1.2, 12.2. Кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 11.08.2011 року (пункт 1.3. Кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків (п.п.4.1.-4.1.2.2. Кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Перевіряючи доводи відповідача ОСОБА_2 в частині застосування судами норм закону щодо позовної давності, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання позичальником в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 11.08.2011 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Місцевим судом вірно встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України).

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору повернення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником щомісячними платежами згідно Графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13, від 19.11.2014 р. у справі № 6-160цс14, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України).

Згідно ст.553 ЦКУ за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За приписом ст.554 ЦКУ, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.543 ЦК України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В силу ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (правова позиція ВСУ у справі № 6-53цс14 17.09.2014 р., яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України).

З матеріалів справи вбачається, що позов до суду пред'явлено 10.04.2014 р., в порушення вимог чинного законодавства понад строк існування зобов'язань поруки.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_6 про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Як зазначено вище, розділом 4 Кредитного договору сторони погодили умови повернення кредиту, нарахування та сплату відсотків. Зокрема, згідно п.4.1.1 Договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з Графіком повернення Кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Договору (а.с.9-10).

За наданим Банком Розрахунком ОСОБА_2 здійснив 10 платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 4551,61 грн.

При цьому, порушував терміни здійснення платежів та їх розмір. Останній платіж ним здійснений 04.06.2009 р. Останній платіж по Графіку визначений 11.08.2011 р.

Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість за кредитним договором, яка за наданим Банком розрахунком станом на 13.11.2013 р. складає 432344,06 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 125373,57 грн.; заборгованість за відсотками - 255727 грн., заборгованість за пенею - 51243,48 грн.

У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідачів 10.04.2014 року.

Збільшення строку позовної давності сторони у Кредитному договорі не обумовили.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заявили про застосування строку позовної давності до даних правовідносин (а.с.74-77,106).

Також, ними надано розрахунок суми заборгованості з урахуванням строків позовної давності, згідно якого заборгованість ОСОБА_2 за кредитом становить 20322,48 грн., заборгованість за відсотками - 2017,58 грн. (а.с. 107).

Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по кредиту, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь банку у сумі 20322,48 грн., яка вірно ними обрахована в межах трирічного строку позовної давності по кожному щомісячному платежу, а саме за період з 12.04.2011р. по 11.08.2011р. Разом із тим, не можна погодитися з розрахунком заборгованості по відсотках за користування кредитом, який, за підрахунком колегії суддів, виходячи з наданого Банком Розрахунку заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, складає 136805,50 грн. в межах трирічного строку позовної давності по кожному щомісячному платежу.

Окрім того, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути пеню у розмірі 30171,29 грн., обмежуючись останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, виходячи з наданого Банком розрахунку (а.с.16) у межах заявлених позовних вимог за період з 10.04.2013 р. по 13.11.2013р.

Всього до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку підлягає 187299,27 грн. заборгованості за кредитним договором, у тому числі: 20322,48 грн. заборгованості по кредиту, 136805,50 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 30171,29 грн. заборгованості по пені.

Окрім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку слід стягнути 1582,91 грн. судового збору, виходячи з того, що позовні вимоги задоволені на 43,32% (3654х0,4332=1582,91 грн.).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Надра" І.О.Стрюкової, - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 жовтня 2014 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» (р/р № 042, відкритий у відділенні ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління, МФО 380764, ОКПО - 20025456, 20322,48 грн. (двадцять тисяч триста двадцять дві гривні 48 копійок) заборгованості за кредитом, 136805,50 грн. ( сто тридцять шість тисяч вісімсот п'ять тисяч гривень 50 копійок) заборгованості за відсотками, 30171,29 грн. (тридцять тисяч сто сімдесят одна гривня 29 копійок) заборгованості за пенею, а всього 187299,27 грн. (сто вісімдесят сім тисяч двісті дев'яносто дев'ять гривень 27 копійок) заборгованості за кредитним договором № 6/5/112008/980-К/74 від 12.08.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» 1582,91 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві гривні 91 копійка) судових витрат.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Т.О. Кривчун

СУДДІ: Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук