Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4604/15 Головуючий у 1-й інстанції: Степаненко Ю.А.
Є.У.№ 311/3310/14-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 22 жовтня 2006 року сторони уклали договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 31.07.2014 року має заборгованість в загальній сумі 24 895,49 грн., із яких за тілом кредиту 4 689,66 грн., по процентам за користування кредитом - 20 205,83 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 947,41 грн.

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2008 року на користь Банку з відповідача було стягнуто 5 947,27 грн. заборгованості.

З урахуванням вказаних обставин Банк просив стягнути з ОСОБА_2 20 395,63 грн. заборгованості.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 760 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Банк зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце судового засідання представник апелянта не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України визнала причини неявки представника апелянта у засідання суду неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позовних вимог Банку. На думку суду першої інстанції, кредитний договір між сторонами являється неукладеним, оскільки заява про видачу кредитних коштів підписана не ОСОБА_2, а іншою особою, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 22 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт на платіжну карту був збільшений банком до 5 000 грн. (а.с.10-16)

Наказом Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 7 липня 2008 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 5 947, 27 грн. (а.с.6).

Аналіз розрахунку, наданого Банком на підтвердження позовних вимог у цій справі, свідчить про те, що за судовим наказом стягнута вся заборгованість за кредитним договором, що існувала станом на 30 квітня 2009 року, в тому числі за тілом кредиту на суму 4 689, 66 грн., за відсотками на суму 1204, 74 грн. (а.с.7-9).

Судовий наказ боржником не оскаржений, набрав законної сили 23.11.2010 року.

За змістом ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлені ці обставини.

Судовий наказ відповідно до ст.ст.15 ч.3, 103, 106, 208 ЦПК України являється різновидом судового рішення, а тому обставини, встановлені судовим наказом, а саме: факт укладання сторонами кредитного договору 22 жовтня 2006 року, неналежне виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань, наявність заборгованості за договором і її розмір станом на квітень 2008 року - в силу ч.3 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і доказуванню при новому розгляді справи не підлягають.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог Банку і неукладеність кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

Разом з тим, вимоги Банку про стягнення з позичальника заборгованості за договором, що утворилася після видачі судового наказу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

З видачею судового наказу про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Питання про покладення на відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, позивач не ставить.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, не з'ясував правомірність вимог позивача і дійшов безпідставного висновку про недоведеність позовних вимог.

Висновок судової почеркознавчої експертизи про те, що підпис на заяві позичальника виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою, не свідчить про неукладеність договору.

За змістом ст.212 ч.2 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Зважаючи на те, що є таке, що набрало законної сили судове рішення (наказ) по спору між тими ж сторонами про стягнення боргу за тим самим кредитним договором, і обставини, встановлені цим судовим рішенням (наказом) відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають, висновок експерта, покладений в основу рішення суду першої інстанції, правового значення не має. Вказаний письмовий доказ суперечить фактичним обставинам справи, встановленим іншим судовим рішенням, а тому не може бути прийнятий до уваги.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

З огляду на викладене апеляційна скарга Банку, який просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв'язку із допущеними ним порушеннями норм матеріального і процесуального права і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Керуючись ст. ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2015 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: