У х в а л а

іменем україни

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопта С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про повернення депозиту та відшкодування збитків за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») депозитний вклад у розмірі 4 900 доларів США, проценти за договором банківського вкладу - 593,06 долари США; проценти за 94 дні прострочення - 101,13 долар США, пеню (відповідно до ст. 549 ЦК України) у розмірі 355,14 доларів США, три проценти річних - 42,62 долари США, та інфляційні втрати у розмірі 143,41 долари США (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 2 липня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний», за умовами якого відповідач прийняв від неї вклад у розмірі 4 920 доларів США на строк 13 місяців з дня укладення договору з щомісячною виплатою процентів у розмірі 11 % річних. Зазначала, що 2 серпня 2014 року (дата вимоги вкладу) вона звернулась до банку з вимогою повернення вкладу та нарахованих відсотків, але їй відмовили. Крім того, відповідач також не відреагував на її письмові заяви від 18 серпня 2014 року та 26 вересня 2014 року щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Оскільки відповідач не виконав зобов'язання по поверненню вкладу та нарахованих відсотків, а також користувався її грошовими коштами понад встановлений договором строк, просила стягнути з відповідача депозитний вклад, проценти та інфляційні втрати.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 4 920 доларів США - сума депозитного вкладу, 694,19 долари США - проценти за користування вкладом, 1 058 грн 70 коп. - 3 % річних та 3 562 грн 38 коп. - інфляційні втрати за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний» від 2 липня 2013 року № 608464/2013, а всього 5 614,19 доларів США та 4 621 грн 08 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині задоволення позову та стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» від 2 липня 2013 року № 608464/2013 у розмірі 5 515,38 доларів США та 3 % річних 839 грн 48 коп.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу, а тому повинен сплатити на користь позивача суму вкладу, проценти, передбачені договором банківського вкладу за час дії договору, а також 3 % річних та інфляційні втрати за час прострочення повернення вкладу, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за порушення грошового зобов'язання.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, виходив із того, що з моменту виконання банком зобов'язань умови Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - Правила) та п. 1.2. договору банківського вкладу не можуть застосовуватися, оскільки правовідносини, які регулювалися вказаним договором закінчилися і між сторонами виникли правовідносини, які регулюються договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 2 липня 2013 року, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача 11 % річних.

Також суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат, оскільки індексації підлягає лише грошова одиниця України - гривня, натомість зобов'язання за договором визначено у доларах США, а тому дія норми ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині сплати індексу інфляції за весь час прострочення на вказані правовідносини не поширюється.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1058> за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1060 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1060> за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Судом установлено, що 2 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний», за умовами якого остання відкрила депозитний рахунок.

Відповідно до п. 1.3 договору сума початкового вкладу становить 4 920 доларів США.

Згідно з п. 1.7 дата вимоги вкладу - 2 серпня 2014 року (а.с. 5).

Таким чином, станом на момент розгляду справи та ухвалення оскаржуваних рішень строк дії договору банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний» закінчився, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 1060 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1060> зобов'язує банк видати вкладнику суму вкладу та нараховані проценти за цим вкладом.

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 листопада 2014 року «Про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 24 листопада 2014 року Славкіну М.А. призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19 березня 2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" <nau://ukr/4452-17>, який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" <nau://ukr/4452-17|st2> визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" <nau://ukr/4452-17|st36> під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" <nau://ukr/2121-14|st2> визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 26 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" <nau://ukr/4452-17|st28> фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, у порушення статей 213 <nau://ukr/1618-15|st213>, 214 <nau://ukr/1618-15|st214>, 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 315 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st315> на вищезазначене уваги не звернули, не в повній мірі визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема, не перевірили належним чином чи підтверджені відповідними доказами позовні вимоги позивача та чи підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб, визначений у позовній заяві, з урахуванням фактичних обставин справи та положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" <nau://ukr/4452-17>.

Також у п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1901/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, а суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки позов ОСОБА_1 пред'явлено після запровадження в банку тимчасової адміністрації, однак суди не з'ясували хто має бути відповідачем у справі.

Так, суди у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули, не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик