Справа № 2-310/11 Головуючий у 1 інстанції: Хомич В.І.
Провадження № 22-ц/773/372/15 Категорія: 39 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Любешівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Любешівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті спадкодавця спадкоємцями першої черги за законом є його сестри ОСОБА_4, яка спадщину не приймала та подала до нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь позивача, та ОСОБА_2, яка звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний термін. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно Любешівською державною нотаріальною конторою йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, тому просив визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за вказаною адресою.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року позов задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_1 на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 та представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вважають скаргу безпідставною.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Після його смерті відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом після смерті останнього є ОСОБА_1 син спадкодавця, ОСОБА_2 дочка спадкодавця та дочка спадкодавця ОСОБА_4

06 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся в Любешівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2011 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний будинок.

В межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини була також подана заява в нотаріальну контору про прийняття спадщини ОСОБА_7

Також з матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2011 року (тобто в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини) нотаріусом Серпухівського нотаріального округу Московської області - ОСОБА_8. у відповідності до ст.80 основ законодавства Російської Федерації було засвідчено підпис на заяві ОСОБА_4 до компетентних органів про відмову від частки спадщини, залишеної після смерті ОСОБА_6, на користь його сина ОСОБА_1 та 15 серпня 2011 року зазначену заяву отримано Любешівською державною нотаріальною конторою (а.с. 126-128).

Визначаючи частку ОСОБА_1 у спірному спадковому майні, суд першої інстанції виходив із належної йому по закону частки та врахував письмову заяву ОСОБА_4 про відмову від спадщини в користь брата - позивача у справі, яка вважав подана у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з досліджених в суді апеляційної інстанції письмових доказів: будівельного паспорту на земельну ділянку під будівництво жилого будинку, виданого забудовнику ОСОБА_6, інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної Ради народних депутатів від 12 квітня 1966 року та договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 11 липня 1966 року ОСОБА_6 надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 800 кв.м. для будівництва житлового будинку. 09 вересня 1966 року був затверджений проект будівництва жилого будинку. Відповідно до технічних документів будинок по АДРЕСА_1 побудований в 1970 році, однак правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на будинок відсутні.

У зв'язку з тим, що між сторонами виник спір щодо їх часток у спадковому майні, будинок не є самочинно побудованим, однак правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на будинок відсутні, тому відповідно до положень ст.ст. 392, 1218 ЦК України рішення суду щодо визнання за позивачем права власності на будинковолодіння у порядку спадкування є законним.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України).

П.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 визначено, що заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Враховуючи вищезазначені положення закону та встановлені в судовому засіданні обставини про те, що справжність підпису спадкоємця ОСОБА_4 на заяві про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 засвідчена нотаріусом та направлена поштою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, отримана нотаріусом, тому суд першої інстанції вірно визначив частки спадкоємців у праві на спадщину після смерті ОСОБА_6, врахувавши відмову ОСОБА_4 від спадщини на користь позивача в передбаченому законом порядку та в межах строків, встановлених ст.1270 ЦК України.

Такі ж висновки зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року під час перегляду рішення апеляційного суду від 03 вересня 2012 року у даній справі за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4, за наслідками якого рішення апеляційного суду від 03.09.2012 року скасоване, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 03.09.2012 року у даній справі рішення Любешівського районного суду від 15.06.2012 року скасовувалось з ухваленням нового. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

На підставі рішення апеляційного суду Комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" 18.12.2012 року здійснено державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку за реєстраційним номером №38667119.

Відповідно до ст.380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Отже, у зв'язку з тим, що рішення апеляційного суду після його виконання скасоване, при новому апеляційному розгляді залишено рішення суду першої інстанції без змін, тому суд апеляційної інстанції зобов'язаний застосувати положення ст.380 ЦПК України, скасувавши державну реєстрацію прав власності на будинок в розмірі 1/2 частини за ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведеної Комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" 18 грудня 2012 року за реєстровим номером №38667119 на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 03.02.2012 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: