"05" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Марцинкевич В.А.
при секретарі Бовкун О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.1986 року Дніпровським відділом ВРАЦС м. Києва між сторонами зареєстровано шлюб.
Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує, позовні вимоги визнає.
У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.07.1986 року Дніпровським відділом ВРАЦС м. Києва між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У зв'язку з вище викладеним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 88, 224, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд
Шлюб, зареєстрований 30.07.1986 року Дніпровським відділом ВРАЦС м. Києва між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1261 ) - розірвати.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.