23.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/1612/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м.Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування шкоди -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 червня 2012 року о 11.35 год. на перехресті проспекту Калініна та вул. Качалова в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухаючись заднім ходом, не переконавшись в безпеці руху скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_3 Відповідно до висновку № 2215 від 06.07.2012 року, складеного незалежним судовим експертом - автотоварознавцем, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Мітсубіши Лансер», д/н НОМЕР_3, складає 15 975,83 грн. Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу склав 14 524,57 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2012 року, водія ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, яке не кваліфікується як звільнення від адміністративної відповідальності. Таким чином відповідач, яка особа відповідальна за заподіяну шкоду повинна відшкодувати 15 074,57 грн. (3565,50 грн. вартість ремонтних робіт, 1986,89 грн. вартість матеріалів для ремонту автомобіля, 8972,18 грн. вартість запасних частин, що підлягають заміні, 550 грн. вартість оплати послуг експерта).

На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача суму завданої шкоди у розмірі 15 074, грн. 57 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ході судового розгляду встановлено, що 01 червня 2012 року ОСОБА_2 о 11.35 год., рухаючись заднім ходом автомобіля на перехресті проспекту Калініна та вул. Качалова в м. Дніпропетровську, не переконався в безпеці маневру, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, що стояв позаду нього, під керуванням водія ОСОБА_3, в наслідок чого транспортним засобам були спричинені незначні механічні пошкодження.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року, вина ОСОБА_2 підтверджена, однак враховуючи обставини скоєного правопорушення, ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням(а.с.24).

У звязку з чим, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 01 червня 2012 року, доведена в силу вищевказаної норми.

Власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.23).

Згідно висновку № 2215 від 06.07.2012 року, складеного судовим експертом - авто товарознавцем ОСОБА_4, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля НОМЕР_2, в результаті ДТП складає 14 524,57 грн. (а.с.6-19).

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно - правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ НФСК «Добробут», що підтверджується полісом № АВ/6774920, строком дії - з 02.05.2012 року по 01.05.2013 рік (а.с.47).

Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, застрахована на підставі договору страхування АА № 5984246.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомили страхову компанію про настання страхового випадку, про що свідчить заява повідомлення (від страхувальника) (а.с.35).

Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, суд приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, оскільки позивач не довів факт звернення до страхової компанії з заявою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також не зазначив про прийняте рішення страховою компанією з приводу настання страхового випадку.

Враховуючи викладене, а також те, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючисьст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування шкоди у розмірі 15 074, грн. 57 коп. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко