Провадження № 2/752/5198/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.11.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд -

Встановив

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за розпискою у розмірі 2 800 000 грн.

В обґрунтування позову позивача вказував, що 02 березня 2015 року відповідач під розписку позичила в нього 100 000 доларів США, що було оцінено ними по курсу 28 грн. за 1 долар США, які зобов'язалась повернути до 25 липня 2015 року. Після закінчення вказаного строку відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, просила розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, з наданої позивачем розписки вбачається, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 100 000 доларів США, що визначена сторонами по курсу 1 долар США дорівнює 28 грн., зазначені грошові кошти ОСОБА_2 зобов'язалась повернути не пізніше 25 липня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідач в запереченнях на позов зазначила, що взагалі позивача не знає, не укладала з ним жодного договору те не приймала від нього грошові кошти, а підпис, який стоїть на розписці не її.

За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу факту укладення з відповідачем договору позики.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя