Справа № 656/561/15-ц
Номер провадження 2/656/234/15
У Х В А Л А

16 листопада 2015 року Іванівський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Шиян М.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Крисанової В.І. по справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівського міжрайонного управління водного господарства про визнання норм Конституції держави Україна, Цивільного кодексу України, законів України при укладанні договору з питного водопостачання нормами прямої дії, зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 заявив про відвід судді Крисанової В.І., посилаючись на те, що питання, які мають бути вирішені вже обговорювалися, але суд не спромігся або не захотів вирішити питання по суті, зокрема, неповно досліджено обставини справи та не встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, внаслідок чого не застосовано законодавство, яке підлягало застосуванню. Суддя скомпроментував себе неправомірними рішеннями, має свої інтереси у судовій справі, отже не може бути безсторонньою. Суддею по справі помилково, або навмисно порушено норми Конституції України. Цивільний процесуальний кодекс вимагає взяти самовідвід судді, який може мати свої інтереси у вирішенні справи. Керуючись принципами демократичного судочинства просить суддю взяти самовідвід.

Йому довелося двічі побувати у Іванівському районному суді у якості відповідача, і двічі суддя Крисанова В.І. вносила звинувачувальні рішення, які апеляційний суд скасовував. Крім того, суддя наполегливо не бажала давати рух позовній заяві від 30 вересня 2015 року, чим грубо порушила норми ст. 8 Конституції України, що свідчить про заангажованість судді, лобіювання інтересів відповідача та інше. Доказом цьому є два варіанти ухвали про припинення руху позовної заяви.

У першому варіанті ухвали йому пропонувалося сплатити судовий збір на астрономічну суму. При цьому були враховані всі позовні вимоги без винятку й на кожну виставлено рахунок.

У другому варіанті ухвали з'ясувалося, що зі сплатою збору все гаразд, зате несподівано виявилося, що все зовсім негаразд з позовними вимогами, які раптом потребували доказів. При цьому головуючий по справі посилається на недіючу Постанову пленуму Верховного Суду України.

У третьому варіанті ухвали, який він не отримав, поновлено рух по справі.

Перша ухвала від 02 жовтня 2015 року, друга - від 19 жовтня 2015 року, третю ухвалу йому не надали.

Всі три ухвали кардинально відрізняються одна від одної, головуючий по справі всіляко намагається позбавити його можливості для захисту порушених прав, дарованих ст. 55 Конституцією України. Суддею не прийнято жодне з клопотань. У нього немає сумніву відносно наміру судді у вирішенні цієї справи. Суддя, яка нехтує нормами Конституції не має права судити. Тому вимагає відводу судді.

Суд вважає, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, пре5дставник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

Статтею 21 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Статтею 23 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21 і 22 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Так, позивач вважає, що головуючий по справі суддя скомпрометував себе неправомірними рішеннями (перший абзац заяви) та те, що він двічі був в суді в якості відповідача (другий абзац перші два речення). При цьому позивач не називає справи та дату ухвалених рішень, а тільки вказує на те, що вони були скасовані апеляційним судом.

Також, позивач вказує на те, що суддя не давала рух його позовній заяві від 30 вересня 2015 року (третє речення другого абзацу заяви), що свідчить про порушення ст. 55 Конституції України, заангажованість та лобіювання інтересів відповідача. Доказом цьому є два варіанти ухвали суду про припинення руху його позовної заяви (четверте речення другого абзацу). Третій варіант ухвали йому не видали.

Вказані обставини позивач вважає є підставами для відводу та самовідводу.

Суд вважає, що вказані позивачем у заяві про відвід судді обставини не можуть бути підставами для відводу судді із передбачених ст. ст. 20,21,21 ЦПК України.

Так, відсутність у заяві позивача посилання на рішення суду та дату їх винесення, скасування їх апеляційною інстанцією, відсутність копій цих рішень позбавляє суд дати оцінку вказаним обставинам.

Що стосується руху позовної заяви від 30 вересня 2015 року, то норма ст. 121 ЦПК України передбачає право судді на залишення заяви без руху, а ст. 122 ЦПК України - відкриття провадження у справі. Суддею винесено дві ухвали про залишення позовної заяви без руху, у першому випадку щодо судових витрат, у другому випадку щодо змісту позовних вимог та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. У першому випадку підставою для залишення без руху були зміни до законодавства про судових збір, зокрема, відсутність пільг для споживачів. У другому випадку - необхідність уточнення позивачем позовних вимог, які були сформульовані у спосіб не передбачений для захисту прав споживачів. Не дивлячись на те, що у строк, передбачений суддею недоліки позовної заяви не були виправлені, суддя відкрив провадження по справі. Після попереднього судового засідання позивач погодився з тим, що позовні вимоги вимагають уточнення та уточнив їх.

Що стосується невидачі позивачу ухвали судді про відкриття провадження по справі від 29 жовтня 2015 року, то копія такої ухвали позивачу направлена рекомендованим листом 03 листопада 2015 року, на час розгляду справи розписка про його вручення до суду не повернулась.

За таких обставин суд вважає, що процесуальні рішення по справи виносились суддею у передбаченому законом порядку, обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді не має, підстав для самовідводу та відводу немає.

Керуючись ст. 24 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Крисанової В.І. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:В. І. Крисанова