АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» за довіреністю - Чередніченко Ганни Олександрівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2012 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 2/2602/884/2012
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3404/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
08 серпня 2011 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив стягнути з неї на свою користь витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 36 140, 00 грн. і вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 травня 2008 року з вини ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено декілька автомобілів, у тому числі автомобіль «Шеврове Лачетті», яким керував ОСОБА_5, та який було застраховано у АТ «ПРОСТО-страхування». ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 25 червня 2008 року згідно платіжного доручення №13156 виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Шеврове Лачетті»у сумі 35 530 грн., суму 610 грн. було зараховано у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦП №3 АТ «ПРОСТО-страхування». Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України ПрАТ «Просто-страхування» набув права вимоги до ОСОБА_2

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2012 року у задоволенні позову ПрАТ «Просто-страхування» було відмовлено.

22 травня 2012 року представник ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» за довіреністю - Чередніченко Г.О. подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування». В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що позов до ОСОБА_2 заявлено ще 07 червня 2011 року, тобто до закінчення строку позовної давності, однак ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2011 року позовну заяву ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» визнано неподаною і повернуто для подання до належного суду. З огляду на викладене, апелянт вважає, що строк позовної давності перервався 07 червня 2011 року відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України і почався заново, а тому ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» звернулося до суду з позовом без пропущення строку позовної давності.

У судовому засіданні представник ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» за довіреністю - ЧередніченкоГ.О. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України проведено за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 12.05.2008 року з вини ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено декілька автомобілів, у тому числі автомобіль «Шеврове Лачетті», яким керував ОСОБА_5, який було застраховано у АТ «ПРОСТО-страхування» згідно договору №127740 добровільного страхування транспортних засобів від 15 січня 2008 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2008 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 25.06.2008 року згідно платіжного доручення №13156 було виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Шеврове Лачетті»у сумі 35530 грн., суму 610 грн. було зараховано у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦП №3 АТ «ПРОСТО-страхування».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України та виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом після закінчення строку позовної давності, про застосування якого зроблено заяву відповідачем, підстав для поновлення строку позовної давності немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зі змісту викладеного випливає, що страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 у сумі 36 140, 00 грн.

Разом з тим, на підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У Постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2013 року у справі про відшкодування шкоди зазначено, що відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, строк позовної давності закінчився 12 травня 2011 року, а з позовом до суду ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся лише 08 серпня 2011 року.

У заяві про поновлення строку позовної давності позивач вказав, що строк пропущено з поважних причин, оскільки позов до ОСОБА_2 вперше було подано 07 червня 2011 року, однак ухвалою Дніпровського райсуду м. Києва від 19.07.2011 року позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» повернуто для подання до належного суду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні підстави для поновлення строку позовної давності, оскільки позов до Дніпровського районного суду м. Києва було подано вже після закінчення строку позовної давності.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що пред'явлення позову, який визнано неподаним і повернуто, не перериває строку позовної давності, а саме переривання строку позовної давності можливе лише до його закінчення.

Отже, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2012 року є законним і обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» за довіреністю - Чередніченко Ганни Олександрівни - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді