Номер провадження: 22-ц/785/6270/15
Головуючий у першій інстанції Журавель П.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Колеснікова Г.Я., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Чорноморської філії ПАТ «Банк «Київська Русь»

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, припинення договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду до ПАТ «Банк «Київська Русь» з позовом про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, укладеного 20.03.2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», визнання припиненим договору іпотеки від 06.06.2013 року, визнання іпотеки припиненою, припинення обтяження нерухомого майна, зобов`язання вичинити дії щодо зняття обтяження, мотивуючи це тим, що 06.06.2013 року ним з відповідачем укладено договір іпотеки для забезпечення вимог Іпотекодержателя за кредитним договором № 393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Київська Русь» та ПП «Прогресфарм» за умовами якого позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит 3 100 000 доларів США до 13 березня 2015 року. За договором іпотеки в іпотеку передано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а саме: одноповерховий будинок з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерховий будинок з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельну ділянку загальною площею 0,182 га. 19.03.2015 року з його рахунків було списано грошові кошти у загальному розмірі 767453 доларів США в рахунок погашення заборгованості, що складає 17 950 727, 08 грн., що значно перевищує вартість предмету іпотеки. На звернення про припинення іпотеки іпотекодержатель не реагує.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року позов задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним договір відступлення прав вимоги № 20/03-15/1 від 20.03.2015 року, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс». Припинено договір іпотеки, укладений 06.06.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 а саме: одноповерхового будинку з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерхового будинку з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельної ділянки загальною площею 0,182 га. Зобов`язано ПАТ «Банк «Київська Русь» вчинити дії щодо зняття обтяжень за договором іпотеки від 06.06.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 а саме: одноповерхового будинку з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерхового будинку з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельної ділянки загальною площею 0,182 га. Припинено іпотеку відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 а саме: одноповерхового будинку з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерхового будинку з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельної ділянки загальною площею 0,182 га. Припинено обтяження відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 а саме: одноповерхового будинку з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерхового будинку з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельної ділянки загальною площею 0,182 га.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, до суду апеляційної інстанції звернулися:

ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» -

з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі,

ПАТ «Банк «Київська Русь» -

з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Визнати недійсним договір відступлення прав вимоги № 20/03-15/1 від 20.03.2015 року, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та відмовити у задоволенні решти позовних вимог,

посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг та заперечень на них, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги на рішення суду підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, припинення договору іпотеки, зняття заборон та обтяжень, суд першої інстанції виходив з того, що 19.03.2015 року ОСОБА_3 здійснено погашення по кредитному договору у більшому розмірі ніж вартість предмета іпотеки і таке погашення було погоджено з керуючим філією, як таке, що здійснюється саме з метою припинення іпотеки та зняття всіх заборон та обтяжень. 27.03.2015 року уповноваженого особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Київська Русь» своїм листом за вих. №1990/66 Договір відступу права вимоги від 20.03.2015 року №20/03-15/1 визнав нікчемним.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається наступний розвиток подій у хронологічному порядку:

14.03.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПП «Прогресфарм» укладено кредитний договір № 393-02-1 на відкриття кредитної лінії з лімітом 3 100 000 доларів США (т.1 а. с. 107-111).

До кредитного договору № 393-02-1 від 14.03.2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 укладені договори про внесення змін та доповнень за № 1 від 06.06.2013 року, № 2 від 26.12.2013 року та № 3 від 05.02.2015 року. Останнім внесенням змін та доповнень до кредитного договору № 393-02-1 від 14.03.2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 основне зобов`язання щодо повернення кредиту встановлено в сумі 2 200 000 доларів США зі строком повернення до 31.07.2016 року ( т. 1 а. с. 107-123).

05.02.2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 279-02-5 відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язався солідарно та в обсязі 166 000 доларів США відповідати перед кредитором за виконання Боржником зобов`язання по кредитному договору № 393-02-1 від 14.03.2013 року. При цьому поручителю відомі умови кредитного договору № 393-02-1 від 14.03.2013 року щодо повернення кредитору кредиту в сумі 2 200 000 доларів США (а. с. 125-127);

06.06.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, для забезпечення вимог Іпотекодержателя за кредитним договором № 393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПП «Прогресфарм» за умовами якого позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит 3 100 000 доларів США до 13 березня 2015 року. В іпотеку передано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а саме: одноповерховий будинок з мансардним поверхом 199,9 кв. м., двоповерховий будинок з підвальним приміщенням та мансардними поверхами 866,5 кв. м., земельну ділянку загальною площею 0,182 га. Договір зареєстровано в реєстрі за № 2327 (а. с. 8-21);

09.02.2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 06.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2327. Основне зобов`язання, яке випливає з Кредитного догору, що забезпечується іпотекою, становить 2 200 000 доларів США зі строком повернення до 31 липня 2016 року (а. с. 22-35);

Відповідно до меморіального ордеру № 9535 від 19.03.2015 року списано 215 403,64 доларів США (еквівалент 5 039 161,15 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_4 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 280-02-5 від 05.02.2015 року з розпорядженням від 19.03.3015 року (т. 1 а. с. 69);

13.02.2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3, як поручителю за договором поруки від 05.02.2015 року № 279-2-5 направлено вимогу про виконання забезпеченого порукою зобов`язання (т. 1 а. с. 179).

Відповідно до меморіального ордеру № 9542 від 19.03.2015 року списано 100 000 доларів США (еквівалент 2 339 403, 90 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_4 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 280-02-5 від 05.02.2015 року з розпорядженням від 19.03.3015 року (т. 1 а. с. 70);

Відповідно до меморіального ордеру № 9536 від 19.03.2015 року списано 60 414,42 доларів США (еквівалент 1 413 337,30 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_3 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року (т.1 а. с. 71);

Відповідно до меморіального ордеру № 9538 від 19.03.2015 року списано 81 000 доларів США (еквівалент 1 894 917,16 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_3 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 279-02-5 від 05.02.2015 року (т.1 а. с. 72);

Відповідно до меморіального ордеру № 9537 від 19.03.2015 року списано 85 000 доларів США (еквівалент 1 988 493, 31 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_3 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 279-02-5 від 05.02.2015 року (т.1 а. с. 73).

20.03.2015 року між відповідачем ПАТ «Банк «Київська Русь» і ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» було укладено Договір відступу права вимоги №20/03-15/1 за яким відступалось право вимоги за кредитом де позивач є поручителем і іпотекодавцем (т. 1 а. с.148-152).

Рішенням № 61 від 19.03.2015 року виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб, розпочато з 20 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації ( т. 1 а.с.142).

27.03.2015 року у листі за вих. №1990/66 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на час тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомила позичальника, що прийняла відповідне рішення та визнала нікчемним Договір відступу права вимоги від 20.03.2015 року № 20/03-15/1, яким відступлено право вимоги грошових коштів в сумі 1 800 080, 19 доларів США за Кредитним договором № 393-021 від 14.03.2013 року та за договорами забезпечення (застава/іпотека/порука) та визнала нікчемним Договір про відступлення права вимоги № 20/03-15/2, яким було відступлено право вимоги грошових коштів в сумі 397 379, 83 доларів США за Кредитним договором № 393-02-1 від 14.03.2013 року та за договорами забезпечення (застава/іпотека/порука) (т. 1 а. с. 168-170).

20.04.2015 року у листі за вих. № 3029/16 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на час тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомила ПП «Прогресфарм» та ОСОБА_3, що прийняла відповідне рішення та визнала нікчемним правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1, який належить ПАТ «Банк «Київська Русь» в сумі 85000 доларів США на підставі меморіального ордеру № 9537 від 19 березня 2015 року з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно договору поруки № 279-02-5 та визнала нікчемним правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1, який належить ПАТ «Банк «Київська Русь» в сумі 81000 доларів США на підставі меморіального ордеру № 9538 від 19 березня 2015 року з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно договору поруки № 279-02-5 Грошові кошти в загальній сумі 166000 доларів США повернуті ОСОБА_3 на відповідний рахунок. (т. 1 а. с. 144-147).

Відповідно до п. 1.19.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Тобто меморіальний ордер за своєю правовою природою є розрахунковим документом.

Як вбачається зі змісту меморіальних ордерів, які надані позивачем на підтвердження списання коштів на погашення ним заборгованості за кредитним договором в рахунок погашення боргу ПП «Прогресфарм», частина з них - за № 9535 від 19.03.2015 року та № 9542 від 19.03.2015 року списані з рахунку ОСОБА_4 на виконання договору поруки 280-02-5 від 05.02.2015 року. Договір не є предметом розгляду справи та судом першої інстанції не досліджувався та не з`ясовано ким саме і в забезпечення якого саме кредитного договору він укладений. Також суд не звернув уваги, що дані кошти списані з формулюваням призначення платежу від імені ОСОБА_4

Що стосується решти меморіальних ордерів, то меморіальний ордер № 9536 від 19.03.2015 року на підставі якого списано 60 414,42 доларів США (еквівалент 1 413 337,30 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_3 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року, то даний договір поруки судом першої інстанції не досліджувався та не з`ясовано в забезпечення якого саме кредитного договору він укладений.

Між тим з листа ПАТ «Банк «Київська Русь» від 13.02.2015 року на адресу ОСОБА_3 вбачається, що договір поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року укладений ОСОБА_3 на забезпечення виконання позичальником ПП «Прогресфарм» зобов`язання за укладеним з ПАТ «Банк «Київська Русь» кредитного договору за № 1322-02-1 від 26.09.2013 року, в той час, як предметом дослідження є виконання зобов`язань ПП «Прогресфарм» за кредитним договором з ПАТ «Банк «Київська Русь» за № 393-02-1 від 06.06.2013 року.

Таким чином з 5 меморіальних ордерів, представлених позивачем у якості підтвердження виплати 767453,06 доларів США на повернення кредиту за кредитним договором № 393-02-1 від 14.03.2013 року, фактично 2 меморіальних ордера стосуються списання коштів з рахунку ОСОБА_4 на загальну суму 315403,64 доларів США за договором поруки № 280-02-5 від 05.02.2015 року, який не досліджувався судом і тому висновок суду, що дані кошти були спрямовані ОСОБА_3 на виплату вартості предметів іпотеки за договором іпотеки від 06.06.2013 року не узгоджуються з фактичними обставинами справи і не підтверджені належними та допустими доказами.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що списані на підставі меморіальних ордерів № 9538 від 19.03.2015 року -81 000 доларів США (еквівалент 1 894 917,16 грн.) та відповідно до меморіального ордеру № 9537 від 19.03.2015 року 85 000 доларів США (еквівалент 1 988 493, 31 грн.) на погашення з рахунку ОСОБА_3 заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договором поруки № 279-02-5 від 05.02.2015 року на загальну суму 166000 доларів США є зобов`язаннями ОСОБА_3, як фінансового поручителя в межах даної суми за кредитним договором № 393-02-1 від 14.03.2013 року і ніякого відношення до договору іпотеки, де він також виступає майновим поручителем за кредитним договором№ 393-02-1 від 14.03.2013 року, не мають.

Таким чином висновок суду першої інстанції, що з рахунків ОСОБА_3 списано 767453,06 доларів США за меморіальними ордерами (т.1 а. с. 69-73) на виконання зобов`язань за кредитним договором № 393-02-1 від 14.03.2013 року та з метою припинення іпотеки, не відповідать матеріалам справи.

Документи на у т. 1 а. с. 65-68 цивільної справи є виписками з рахунків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно яких вбачається, що дійсно з їхніх рахунків списані суми, розмір яких співпадає з розміром сум по меморіальних ордерах. Проте призначення платежів не свідчать, що вказані суми були списані саме з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 393-02-1 від 14.03.2013 року.

Крім того, суд першої інстанції взагалі не надав належної оцінки тим обставинам, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на час тимчасової адміністрації ПАТ „Банк „Київська Русь" повідомила ПП «Прогресфарм» та ОСОБА_3, що прийняла відповідне рішення та визнала нікчемним правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1, який належить ПАТ «Банк «Київська Русь» в сумі 85000 доларів США на підставі меморіального ордеру № 9537 від 19 березня 2015 року з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно договору поруки № 279-02-5 та визнала нікчемним правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1, який належить ПАТ «Банк «Київська Русь» в сумі 81000 доларів США на підставі меморіального ордеру № 9538 від 19 березня 2015 року з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно договору поруки № 279-02-5 та що грошові кошти в загальній сумі 166000 доларів США повернуті ОСОБА_3 на відповідний рахунок, про що повідомив у листі від 20.04.2015 року.

Дана інформація ОСОБА_3 у встановленому порядку не спростована.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було правових підстав вважати, що списані 19.03.2015 року на підставі меморіальних ордерів з рахунків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на виконання зобов`язань за укладеними ними договорами поруки є виплатою заборгованості ОСОБА_3, як майнового поручителя за договором іпотеки з метою виведення іпотечного майна з іпотеки та зняття всіх заборон та обтяжень на нерухоме майно.

Показання свідка ОСОБА_5 не узгоджуються з письмовими доказами по справі, що надавало суду всі підстави віднестися до таких показань свідка критично та мотивувати не прийняття їх до уваги з посиланням на докази у справі, що підлягали дослідженню та належній оцінці.

Крім того, як вбачається з довідки ПАТ «Банк «Київська Русь» від 19.03.2015 року заборгованість за кредитною лінією за кредитним договором від 14.03.2013 року № 393-02-1 строком дії до 31.07.2016 року складає 2 019 000 доларів США, що перевищує у гривневому еквіваленті 40 000 000 грн., в той час, як погоджена сторонами за договором іпотеки від 06.06.2013 року загальна вартість предметів іпотеки становить 9 414 769 грн. 00 коп.

Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, що призвело до неправильного встановлення обставин справи і набуття судом помилкового висновку щодо обгрунтованості заявлених вимог про припинення договору іпотеки укладеного 06.06.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 та про припинення іпотеки, що виникла на підставі договору від 06.06.2013 року.

Згідно із п.п. 4.4. договору від 09.02.2015 року, яким внесено зміни та доповнення в договір іпотеки від 06.06.2013 року іпотека припиняється виконанням у повному обсязі Основного зобов`язання та в інших випадках передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її;

- якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Як вже зазначалося строк дії договору іпотеки пов`язується зі строком виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 393-02-1 - до 31.07.2016 року.

Належних і допустимих доказів про дострокове виконання у повному обсязі основного зобов`язання за кредитним договором № 393-02-1 позивачем не надано. Іншими підставами припинення іпотеки, які передбачені Законом України «Про іпотеку», позивач заявлені вимоги не обгрунтовував.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції про задоволення вимог щодо припинення іпотеки та припинення договору іпотеки від 06.06.2013 року з урахуванням змін та доповнень до даного договору, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Вимоги про зобов'язання ПАТ «Банк «Київська Русь» вчинити дії щодо зняття обтяжень по договору іпотеки укладеного 06.06.2013 року, між ПАТ „Банк „Київська Русь" та ОСОБА_3 відносно нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1, а також про припинення обтяження зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області на підставі Договору іпотеки укладеного 06.06.2013 року є похідними від вимог про припинення іпотеки та припинення договору іпотеки.

Тому відмова у задоволенні вимог про припинення іпотеки, встановленої договором іпотеки від 06.06.2013 року та припинення договору іпотеки від 06.06.2013 року з урахуванням внесених змін та доповнень, унеможливлює задоволення вимог, які є похідними від даних вимог.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про зобов'язання ПАТ «Банк «Київська Русь» вчинити дії щодо зняття обтяжень по договору іпотеки укладеного 06.06.2013 року та про припинення обтяження зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Крім того, судом першої інстанції задоволено вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за № 20/03-15/1 від 20.03.2015 року, укладеного між ПАТ „Банк „Київська Русь" та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс». Як вже зазначалося в основу свого висновку судом покладена та обставина, що 27.03.2015 року уповноваженого особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» своїм листом за вих. №1990/66 Договір відступу права вимоги від 20.03.2015 року №20/03-15/1 визнав нікчемним.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Позивач, заявляючи вимоги про визнання договору про відступлення прав вимоги між ПАТ „Банк „Київська Русь" та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» недійсним, не навів жодного належного обґрунтування яким чином укладення даного договору між двома юридичними особами, внаслідок якого змінився кредитор та іпотекодержатель, порушує його права, як боржника та іпотекодавця.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дане питання не з`ясовував.

Крім того, визнавши недійсним договір відступлення прав вимоги, суд вирішив права і обов`язки ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», як сторони цього договору, а саме набувача прав вимоги, без його залучення до участі у справі.

Вказані процесуальні порушення призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучити до участі у справі співвідповідачем особу, яка не брала участь у справі в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, судова колегія доходить висновку про скасування рішення суду в частині задоволення вимог про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс».

Оскільки позивач жодним чином не обгрунтував заявлені вимоги та не довів як саме укладенням даного договору порушені його права, як майнового поручителя чи як фінансового поручителя, то судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині і вважає за необхідне відмовити у вимогах про визнання договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» недійсним.

Судом також стягнуто з відповідача судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України у разі якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано повністю та у задоволенні вимог позивача відмовлено у повному обсязі, то рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат також підлягає скасуванню.

У доповненні до апеляційної скарги апелянт - ТОВ « Фінансова компанія «Фактор плюс» ставить питання про поворот виконання посилаючись на те, що приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу частково виконано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2015 року.

Судова колегія приходит до наступного.

Особливістю ухвали суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2015 року не вступило в законну силу, оскільки апеляційні скарги подані 22.06.2015 року - у перший робочий день, якщо закінчення строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день (в даному випадку 21.06.2015 року - неділя). Тобто строк подання апеляційної скарги закінчився 22.06.2015 року. Судом прийняті апеляційні скарги 22.06.2015 року, тобто у передбачений законом строк.

Докази, що судом першої інстанції всупереч закону видавався виконавчий лист або рішення з відміткою про вступ у законну силу, відсутні.

Крім того, для повороту виконання необхідна умова, що виконавчий лист видавався у відповідності до законодавства, тобто згідно із рішенням, яке вступило в законну силу.

В засіданні судової колегія представник ТОВ «Фактор Плюс» пояснив, що всі документи подані у якості додатку до доповнення апеляційної скарги. Інших документів ТОВ «Фактор Плюс» представити не може.

При таких обставинах немає підстав вважати, що дії нотаріуса щодо звільнення майна з іпотеки пов`язані саме з виконанням рішення суду, яке вступило в законну силу в розумінні ЦПК України.

В разі порушення прав особи діями нотаріуса щодо вивільнення майна з іпотеки всупереч законодавству та за відсутності доказів існування відповідного рішення суду, яке вступило в законну силу в розумінні ЦПК України, захист прав такої особи здійснюється судом при зверненні з відповідним позовом.

Тому немає підстав для повороту виконання.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що апеляційні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та ПАТ «Банк «Київська Русь» підлягають частковому задоволенню, рішення Іллічівського міського суду Одеської області в частині задоволених вимог та в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Київська Русь» у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Чорноморської філії ПАТ «Банк «Київська Русь» - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат - скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Г.Я. Колесніков

В.П. Фальчук