Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/483/15-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С.Д.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.,

з участю секретаря

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з отриманої копії позовної заяви Банку та доданих документів у справі за № 289/1700/13-ц дізналась про те, що нібито 13 липня 2007 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № ZRRWАЕ00000180 на суму 29078,84 дол. США.

Приймаючи до уваги те, що кредитний договір за № ZRRWАЕ00000180 від 13 липня 2007 року вона ніколи не укладала та кошти за даним договором не отримувала, просила з урахуванням вимог ст.ст.203,215 ЦК України, визнати даний договір недійсним.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника апелянта ОСОБА_3 до суду надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншому судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 305 ЦПК України, апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів визнає повторну неявку представника апелянта в судове засідання без поважної причини і здійснює розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та її представником не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються в своєму позові, як на підстави для його задоволення.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» 13 липня 2007 року було укладено кредитний договір № ZRRWАЕ00000180, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13 липня по 12 липня 2012 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 29078,84 доларів США на купівлю автомобіля.

На забезпечення своєчасного та повного виконання зазначеного кредитного договору сторонами 13.07.2007 р. було укладено договір застави по поверненню кредиту, наданого у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 29078,84 доларів США у строк з 13.07.2007 р. по 12.05.2012 р. із наданням в заставу наступного майна: СHRYSLER 903,6 2002 року випуску, № кузова (шассі) НОМЕР_2, д.н. НОМЕР_1.

Відповідно до частин 1,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст.203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши, що оспорюваний правочин був укладений відповідно до чинного законодавства, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, навівши відповідні мотиви.

З матеріалів справи також вбачається, що позичальник ОСОБА_2 підписала анкету-заяву на отримання кредиту, в якій підтвердила надання їй у письмовому вигляді у повному об'ємі інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та про ознайомлення з умовами кредитування, які їй були надані у письмовій формі, чим спростовуються доводи позивача про те, що їй не було надано інформації про умови кредитування (а.с.61 том.1).

Доводи апеляційної скарги в частині неукладення між сторонами оспорюваного договору є безпідставними, оскільки рішеннями Радомишльського районного суду Житомирської області від 08.04.2014р. та від 04.09.2014р., які залишені без змін ухвалами апеляційного суду Житомирської області та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення, підтверджені та встановлені обставини укладення між сторонами оспорюваного кредитного договору № ZRRWАЕ00000180 від 13 липня 2007 року на суму 29078,84 доларів США (а.с.141-144, 181-185).

Відсутність в матеріалах справи оригіналу кредитного договору також не є безумовною підставою для скасування рішення суду. З матеріалів цивільної справи №289/322/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачі, яка оглядалась в суді першої інстанції, а саме : журналу судового засідання та технічного запису судового засіданні від 26.05.2015 року, опису документів у справі вбачається, що оригінал кредитного договору № ZRRWАЕ00000180 від 13 липня 2007 року на суму 29078,84 доларів США був наданий представником Банку, оглянутий судом та сторонами, та долучений до матеріалів справи (аркуші 36-38 опису документів у справі). Разом з тим, після ознайомлення сторонами з матеріалами справи після її повернення з апеляційного суду Житомирської області, було виявлено відсутність аркушу справи № 38 (останній аркуш кредитного договору), про що працівниками суду був складений відповідний акт (а.с.84 справи №289/322/14-ц).

Також колегією суддів визнаються безпідставними доводи апелянта про підписання кредитного договору зі сторони Банку неуповноваженою особою, оскільки вимоги про визнання кредитного договору недійсним з цих підстав до суду не заявлялися. Крім того, правочин, вчинений від імені Банку представником ОСОБА_4 створює, змінює та припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку вона представляла, тобто ПАТ «КБ «Приватбанк», який визнає умови вказаного кредитного договору.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам. В ході апеляційного провадження докази, які впливають на правильність та правомірність прийнятого судом рішення, стороною позивача не надавались, що спростовує доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :