Номер справи 623/2813/15-ц
Номер провадження 2/623/787/2015
РІШЕННЯ

іменем України

16 листопада 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Зелінського В. Г.

з участю: секретаря - Телешевської В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Ізюм" про зміну підстав та формулювання звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Кредитної спілки "Ізюм" про зміну підстав та формулювання звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказує, що з 1 січня 2013 року він був переведений на посаду голови Правління Кредитної спілки "Ізюм", згідно наказу № 87-к- від 29 грудня 2012 року.

12 травня 2015 року наказом № 5 йому було оголошено догану.

Вважає цей наказ незаконним. Відповідно до положень п.п.Є п.9.1 та п.10.5 Статуту Кредитної спілки "Ізюм", п.3.3 Положення про Правління Кредитної спілки "Ізюм", голова Правління призначається ОСОБА_2 радою.

Згідно ст. 1471 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Наказ № 5 від 12 травня 2015 року був виданий ліквідаційною комісією без відповідного рішення чи узгодження зі ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

До оголошення догани з нього не було витребувано пояснень, чим не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

15 травня 2015 року наказом № 6 йому було знову оголошено догану.

Цей наказ по тим же обставинам він вважає незаконним.

Наказом № 10 від 28 травня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, його було звільнено з посади голови правління Кредитної спілки "Ізюм" за п. 3 ст. 40 КЗпП України з 31 травня 2015 року.

Вважає цей наказ незаконним.

Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, звільнення за вказаним пунктом можливе лише, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Заходи, які раніше застосовувалися до нього він вважає незаконними.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, днем звільнення вважається останній день роботи але 31 травня 2015 року це неділя, день який є вихідним.

Згідно до положень п.п."Є" п.9.1 та п.10.5 Статуту Кредитної спілки "Ізюм", п.3.3 Положення про Правління Кредитної спілки "Ізюм", голова Правління призначається ОСОБА_2 радою.

У наказі № 10 від 28.05.2015 року, яким він був звільнений, немає посилань на рішення ОСОБА_2 ради про його звільнення.

Наказом № 5 від 15 травня 2015 року йому було надано основну щорічну відпустку з 18 травня 2015 року.

Згідно закону відпустка закінчується не раніше 12 червня 2015 року.

Таким чином він був звільнений під час перебування у відпустці, що порушує норми чинного законодавства.

28 березня 2015 року Загальними зборами членів Кредитної спілки "Ізюм" було прийнято рішення про припинення Кредитної спілки "Ізюм" шляхом ліквідації.

30 березня 2015 року він був попереджений про майбутнє звільнення у звязку з ліквідацією підприємства за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що ці дії відповідача були направлені лише на те, щоб звільнити його та не виплачувати вихідну допомогу.

Позивач просить визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зобовязати відповідача змінити дату його звільнення з посади голови Правління Кредитної спілки "Ізюм" з 31 травня 2015 року на день набрання законної сили рішенням суду та стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі 2651 гр. 14 коп.

Зобовязати відповідача звільнити формулювання причини звільнення з п. 3 ст. 40 КЗпП України на п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зобовязати відповідача обчислити та виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 травня 2015 року по день фактичного розрахунку.

Стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 13421 гр. 38 коп.

Відповідач позов не визнав та надав заперечення (а.с.25-28), в якому вказує на законність своїх дії.

В судовому засідання встановлено, що відповідач наказом № 87-к від 29.12.2012 року був переведений ОСОБА_1 на посаду голови Правління Кредитної спілки "Ізюм" за строковим договором (контрактом) з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом № 5 Ліквідаційної комісії Кредитної спілки "Ізюм" від 12 травня 2015 року, ОСОБА_1 та інспектору кредитному ОСОБА_3 було доручено провести належне супроводження наданих кредитів згідно Положення про фінансові послуги, а голові правління ОСОБА_1 було оголошено догану.

Причиною цього наказу стали ті обставини, що під час судового розгляду справи за позовом Кредитної спілки "Ізюм" до ОСОБА_4 було встановлено, що вона померла у квітні 2014 року до подання позовної заяви до суду.

15 травня 2015 року був виданий наказ № 6, в якому вказано, що "в даний час спілка знаходиться у вкрай важкому фінансовому стані, у звязку з чим було прийняте рішення про ліквідацію спілки. Аналіз причин такого стану показав, що на протязі всього періоду керівництва КС "Ізюм" ОСОБА_1, кредити надавалися без аналізу фінансового стану позичальників. Постійно збільшувалась кількість та сума несплачених кредитів, що підтверджується звітами. В спілці не виконувались Положення про фіну правління та Положення про фінансові послуги.

ОСОБА_1 систематично не виконував свої обовязки з контролю за наданням кредитів.

Відповідно до цього ОСОБА_1 було оголошено догану".

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що наказом № 87-к- від 29.12.2012 року він був переведений на посаду голови Правління Кредитної спілки "Ізюм" за контрактом. (запис № 21).

Запис № 22 від 28 без вказання місяця та року вказаний помилковим за вказанням прізвища ОСОБА_5.

Підпису цієї особи в трудовій книжці не має.

Запис № 23 в трудовій книжці від 31.05.2015 року вказує - "Звільнити з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором".

Підпис під цим записом - "Ю. М. Муромцев", але номеру наказу про звільнення не вказано.

Згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1. Догана.

2. Звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, що передбачено ст. 1471 ч. 1 КЗпП України.

Статтею 148 КЗпП України встановлені строки, в які застосовуються власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення передбачений ст. 149 КЗпП України, при якому до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ці вимоги закону відповідачем були порушені.

29.12.2012 року між Кредитною спілкою "Ізюм" та ОСОБА_1 був укладений контракт.

Відповідно до п.6.6 Контракту, при достроковому розірванні контракту в разі невиконання або неналежного виконання Сторонами обовязків, передбачених контраком, він розривається з попередженням відповідної сторони за два тижні.

Аналіз вищезазначених наказів показує що ОСОБА_1 був звільнений по ст. 40 п.3 КЗпП України протягом 16 днів.

Так 12.05.2015 року на нього було накладено догану.

15.05.2015 року на нього було накладено догану. (через три дні).

28.05.2015 року ОСОБА_1 був звільнений по ст. 40 п.3 КЗпП України.

Суд зауважує, що наказом № 5 від 15 травня 2015 року ОСОБА_1 з 18 травня 2015 року було надано тарифну відпустку.

Отже ОСОБА_1 був звільнений під час тарифної відпустки.

Відповідач не заперечує, що ОСОБА_1 була надана відпустка по 30 травня 2015 року, що підтверджується його письмовим запереченням. (а.с.25-28).

В наказах № 5 та номер 6 вказано, що позивачу була оголошена догана за невиконання протягом всього періоду керівництва, він не виконував своїх обовязків.

Які підстави були для того щоб притягати ОСОБА_1 повторно до дисциплінарної відповідальності не вказано.

Вишеперечислені порушення відповідачем закону при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності дають підстави суду вважати звільнення його за п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним.

30 березня 2015 року ОСОБА_1 попереджався про звільнення, в звязку з ліквідацією юридичної особи "Кредитна спілка"Ізюм", з 31.05.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Стаття 237-1 КЗпП України, передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань.

Вважає, що позивачу, з врахуванням ступеню моральних страждань, підлягає компенсації моральна шкода в розмірі 3000 гривень.

ОСОБА_1 зареєстрований як часний підприємець з 12.03.2015 року. (а.с.45).

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати наказ № 10 від 28 травня 2015 року Кредитної спілки "Ізюм", про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Кредитної спілки "Ізюм" за п. 3 ст. 40 КЗпП України з 31 травня 2015 року незаконним та скасувати.

Змінити причини формулювання звільнення ОСОБА_1

Вважати ОСОБА_1 звільненим з посади голови Правління Кредитної спілки "Ізюм" з 31 травня 2015 року, згідно за ст. 40 п. 1 КЗпП України, у звязку зі зміною в організації виробництва і праці, ліквідації підприємства.

Стягнути з Кредитної спілки "Ізюм", адреса: 64309, Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 51/17, р/р 5600 в АТ "УкрСиббанк" м. Харкова на користь ОСОБА_1, мешкаючого: Харківська область, м. Ізюм, вул. Чехова, 65-Д; реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 вихідну допомогу в розмірі 2651 гр. 14 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

В стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В. Г. Зелінський