Ухвала іменем україни
06 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення витрат на проведення будівництва та ремонту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вимоги якого зменшив в ході розгляду справи, просив визнати майно, придбане за час спільного проживання із відповідачем у період з березня 2011 року по червень 2013 року спільним сумісним майном подружжя і залишити у власності ОСОБА_3: пральну машину марки «Samsung»; 3 сервісні карки «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічний телевізор марки «Samsung»; підставку «Bravis»; зовнішній жорсткий диск «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB»; смартфон марки «Samsung»; швейну машинку марки «Jaguar»; морозильник «VICO»; матрац «Шанс»; пилосос; вентилятор; матрац надувний; ноутбук; ковдри - 2 шт.; диван; подушку; посуд; тросик для білизни; праску; сушку для посуду. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію за половину вартості вищезазначеного спільного майна в розмірі 19 200,50 грн та грошову компенсацію за вкладення ОСОБА_2 на покращення житла відповідача в сумі 48 462 грн.

Позов мотивовано тим, що з березня 2011 року по час реєстрації шлюбу 09 серпня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю за адресою: квартира АДРЕСА_1. 09 серпня 2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2013 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3 розірвано. Квартира ОСОБА_3, в якій вони сумісно проживали, потребувала ремонту та облаштування для зручності проживання. За кошти позивача були проведенні різні роботи та куплені речі для покращення житла. Після розірвання шлюбу, усе придбане ними спільне майно залишилось у відповідача, тому він запропонував відповідачу виплатити йому половину вартості цих речей та понесені ним витрати на ремонт. Оскільки, відповідач відмовилась виплатити грошову компенсацію за половину вартості вищезазначеного спільного майна та за вкладення ОСОБА_2 на покращення житла відповідача, останній звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та виділено відповідачу: вентилятор вартістю 140 грн; матрац надувний вартістю 160 грн; 2 ковдри вартістю за одну 100 грн на загальну суму 200 грн; тросик для білизни вартістю 50 грн; сушку для посуду вартістю 100 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію замість його Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на: вентилятор; матрац надувний; 2 ковдри; тросик для білизни; сушку для посуду - в сумі 325 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача вартість будівельно-ремонтних робіт та матеріалів, витрачених на проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 в період часу з березня 2011 року по 16 червня 2013 року в розмірі 24 231 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу апеляційного суду, скасувати рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що у період 2011-2012 р.р. були придбані позивачем для сім'ї: пральна машина марки «Samsung WF1802XEY»; 3 сервісні картки «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічний телевізор марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; підставка «Bravis BR 730-B-SLV»; зовнішній жорсткоий диск «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB»; смартфон марки «Samsung GT-S5380 PWD»; швейна машинка марки «Jaguar GT-12»; морозильник «VICO»; матрац «Шанс».

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо поділу зазначеного майна, апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що зазначене майно придбавалося саме для сім'ї та воно наявне у квартирі відповідача.

Висновки судів узгоджуються з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення витрат на проведення будівництва та ремонту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова