АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І..

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Маляра Максима Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6880/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року відмовлено у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Не погодившись із таким рішенням суду, МалярМ.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 49.27/11/08-Z укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 у розмірі 18 847 грн. 42 коп. Також, зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року зобов'язання ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором припиненні не були, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальник за час користування кредитними коштами зобов'язаний сплачувати відсотки, на умовах, визначених договором, а тому за період виконання ОСОБА_2 рішення суду від 12 вересня 2011 року нараховувалась заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з останньої.

В судовому засіданні Маляр М.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

Особисто ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 березня 2008 року між ВАТ «Кедитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитній договір № 49.27/11/08-Z, відповідно до умов якого Банк відкрив ОСОБА_2 невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України або в іноземній валюті в межах загальної суми у розмірі 134330 гривень за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту з розрахунку 15,2 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 10 березня 2018 року (а.с.5-12).

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору позичальник зобов'язався з місяця наступного за звітним, щомісячно до 10 числа кожного календарного місяця включно, частково погашати заборгованість за кредитом у розмірі 1119,42 грн. на рахунок, вказаний в договорі, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування коштів у валюті отриманого кредиту.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором № 49.27/11/08-Z, яка станом на 03 червня 2011 року становила 155291,82 грн., з яких: сума кредиту - 122948,01 грн., сума заборгованості за відсотками 21419,39 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10924,42 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» суму боргу за кредитним договором № 49.27/11/08-Z в сумі 155291,82 грн., а також судові витрати (а.с.43).

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло (відступилося) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

07 жовтня 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кузьменко Л.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року у зв'язку з його фактичним виконанням в повному обсязі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.55).

В серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за процентами за користування кредитом за Кредитним договором № 49,27/11/08-Z від 11 березня 2008 року в сумі 18 847,42 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «Дельта Банк» до суду першої інстанції подало копію кредитного договору № 49.27/11/08-Z від 11 березня 2008 року, копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, додатку до нього, копію досудової вимоги та довідку від 20 травня 2014 року про розмір заборгованості за процентами.

Разом з тим, вказана довідка не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості за процентами, оскільки не містить даних щодо суми основної заборгованості, на яку нараховувалися проценти, та періоду такого нарахування, що не дає можливості перевірити правильність відповідних нарахувань.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції за клопотанням представника позивача було оголошено перерву для надання деталізованого розрахунку заборгованості та додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року для огляду. Проте, таких документів представником позивача надано не було.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплено принцип змагальності в цивільному судочинстві. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 2 ст. 10 ЦПК України)

Відповідно до положень ч. 3 т. 10,ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Неподання позивачем до суду відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вказані положення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги на вимогу суду представником позивача було надано нотаріально посвідчену копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року та додатку до нього, акту приймання-передачі прав вимоги до вказаного договору та виписку по особовому рахунку ОСОБА_2 Однак, у вказаній виписці також не зазначено на яку суму нараховувалися проценти, які є предметом спору, та за який період, що не дає можливості перевірити правильності нарахованих сум, враховуючи, що ОСОБА_2 оспорює факт наявності у неї такої заборгованості. У наданій суду виписці з рахунку лише зазначено, що сума в розмірі 18 847,42 грн. рахується як балансова вартість кредиту, що продана Дельта Банку за договором від 26 червня 2013 року.

Розрахунку заборгованості за кредитним договором апеляційному суду ПАТ «Дельта Банк» також надано не було. За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Маляра Максима Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: В.В. Соколова

Г.І. Усик