Номер провадження 2/754/3656/15
Справа №754/7738/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

за участі секретаря судового засідання: Чернишової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 17.11.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було зароблено відповідний актовий запис № 1583 та видано свідоцтво про одруження. Від вказаного шлюбу є малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Також було досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою. Відповідач має постійний дохід, за наявною інформацією працює в ДП «Шенкер» у зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала вимоги позовної заяви та надала суду аналогічні пояснення, доповнивши, що на даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак цієї допомоги не вистачає на належне матеріальне забезпечення дитини та інколи у зв'язку із хворобою дитини та медичним обслуговуванням, купівлею шкільної форми, купівлею підручників для навчання, виникають додаткові витрати, які позивачка несе одноособово. У зв'язку з ситуацією, яка склалася позивачка вимушена самостійно нести витрати на утримання дитини, відповідач офіційно працює в ДП, має постійний заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, наполягав на стягненні з нього аліментів саме у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку. Зазначене обґрунтував тим, що на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 (третя особа по справі), яка в теперішній час не працює, та разом з дітьми перебуває на його утриманні. Крім того його неповнолітній син має вади фізичного розвитку, у зв'язку з чим відвідує спеціалізований дитячий навчальний заклад для дітей з вадами зору. Отже дружина, що доглядає за неповнолітніми дітьми, у тому числі за дитино, яка має фізичні вади розвитку, фактично ним утримується. Призначенні аліменти в розмір ? частини його заробітку суттєво вплине на його право на тримання двох інших дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та дружини, яка доглядає за дітьми. Вважає справедливим поділити між особами яких він утримує рівними частинами призначені для їх утримання частки свого заробітку по 1/8 частині.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні вказувала на те, що призначення аліментів на користь позивачки у розмірі ? частини заробітку чоловіка суттєво порушить право на утримання її та двох неповнолітніх дітей, бо зазначена частка значно-більша, ніж розподілений залишок на трьох осіб. Частково визнала позов, не заперечувала проти стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини доходу чоловіка, враховуючи право на утримання її та ще двох спільних дітей. Також суду повідомила, що при народженні дитини та на даний час отримує соціальну допомогу близько 800 гривень.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 17.11.2004 року сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1583 (а.с.3).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.5).

Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 25.02.2010 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4).

Після припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами, неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом з матір'ю за місцем її проживання, що підтверджується довідкою форма № 3 від 15.04.2015 року виданої Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (а.с.6).

Також судом встановлено, що на момент розгляду даної справи позивачка працює на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу погашення боргів в Державній податковій інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві та її оклад становить 1378,00 грн. а місяць (а.с.49). Інших доходів не має.

Згідно з довідкою про заробітну плату № 36 від 16.09.2015 року, виданою Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві за період часу з січня 2015 року по червень 2015 року заробіток ОСОБА_1 становить 16460,66 грн. (а.с.50).

Довідка № 42 від 30.06.2015 року, видана ОСОБА_2 Дочірнім підприємством «ШЕНКЕР» свідчить про те, що ОСОБА_2 з 28.01.2013 року працює в Дочірньому підприємстві «ШЕНКЕР» на посаді керівника відділу безпеки та отримує заробітну плату, сукупна сума якої за період часу з січня 2015 року по травень 2015 року становить 54271,65 грн. (а.с.35).

З наданих в судовому засіданні пояснень позивачки вбачається, що батько дитини, який має рівні з нею обов'язки щодо утримання дитини, не приймає участі в належному матеріальному забезпеченні спільної дитини, офіційно працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідач заперечуючи щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його заробітку в судовому засіданні вказував на те, що на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, яка в теперішній час не працює, та разом з дітьми перебуває на його утриманні. Крім того неповнолітній син ОСОБА_5 має вади фізичного розвитку, у зв'язку з чим відвідує спеціалізований дитячий навчальний заклад для дітей з вадами зору. Отже дружина, що доглядає за неповнолітніми дітьми, у тому числі за дитиною, яка має фізичні вади розвитку, фактично ним утримується. Окрім цього, відповідач зазначив, що він та позивачка навчалися в одному вищому навчальному закладі та позивачка отримала таку ж освіту, як і він, отже нічого не перешкоджає їй знайти більш оплачувану роботу для отримання більшого доходу. Також вказував на те, що він надає матеріальну допомогу неповнолітній дитині - ОСОБА_4 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на малолітню дитину відповідного віку щомісяця.

Також суд враховує, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину, про що не заперечував в судовому засіданні, та те, що зазначений розмір аліментів не перевищує 50 відсотків заробітної плати відповідача ОСОБА_2, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» та ч.ч. 3, 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення розміру аліментів підлягають задоволенню частково в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача.

Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Деснянського районного суду м. Києва позивачка звернулася до суду із позовною заявою 26.05.2015 року. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання малолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 26.05.2015 року.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 112, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 121, 214-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 26 травня 2015 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 243,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.11.2015 року.

Суддя: Н.Г.Таран