Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого документу у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого документу, посилаючись на те, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 лютого 2012 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та товариством було укладено договір факторингу № 15, згідно якого банк відступив товариству право вимоги за зобов'язаннями, зокрема за кредитним договором № 2102/1007/71-050 укладеним з ОСОБА_1, у зв'язку з чим просило замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме стягувача та поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року заяву задоволено частково.

Змінено сторону виконавчого провадження за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 лютого 2012 року, шляхом заміни сторони стягувача - ПАТ «Сведбанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 березня 2015 року зазначену ухвалу районного суду скасовано й у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить ухвалу апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, що була помилково скасована, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс», виходив із того, що за положеннями ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820191/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судом установлено, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 лютого 2012 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та товариством було укладено договір факторингу № 15, згідно якого банк відступив товариству право вимоги за зобов'язаннями, зокрема за кредитним договором № 2102/1007/71-050 укладеним з ОСОБА_1 09 жовтня 2007 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843042/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843584/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820191/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820163/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й судові накази, що видаються судами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820301/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Разом з тим суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на вищезазначені положення закону уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і у результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За таких обставин постановлена апеляційним судом ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, з передачею питання на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 342 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Д.О. Остапчук

І.К. Парінова

В.О. Савченко