Справа № 367/7270/14-ц Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/4597/15 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 26 03.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Білоконь О.В.,

При секретарі: Якимчук Ю.С.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист повернення майна та виплату компенсації за упущену вигоду та за моральну шкоду, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила суд зобов'язати відповідача видати їй суму вкладу у розмірі 26 060,40 євро, стягнути на її користь грошові кошти у розмірі 26 060,40 євро, моральну шкоду у розмірі 250 000,00 грн. та упущену вигоду у розмірі - 1 832,00 євро.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 19.09.2012 року між нею та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу "Наш Найкращий депозит" в євро № 425232/2012 на строк 6 місяців, термін дії якого був автоматично пролонгований до 19.03.2014 року.

Предметом даного Договору є прийняття Банком від Вкладника грошової суми в євро та виплата Банком Вкладникові такої суми та процентів на неї на умовах та в порядку, встановлених даним договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору банківського вкладу Вкладник вносить (перераховує) на депозитний рахунок, грошову суму в 23 913,58 євро у день підписання цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору банківського вкладу на вимогу від 19.09.12 року № НОМЕР_2, ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ім'я позивача було відкрито іменний вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат».На даний рахунок були перераховані та обліковуються кошти.

Вказувала, що 19.03.2014 року нею було розміщено на депозитний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 23 913,58 євро, що підтверджується випискою з вкладного рахунку по договору банківського вкладу від 16.07.2014 р.

Відповідно п. 1.6 Договору вклад та нараховані проценти повертаються Банком в перший день після закінчення одномісячного періоду вкладу, тобто 28.03.2014 року.

Згідно п. 1.5 виплата процентів, які нараховуються на вклад, здійснюється за ставкою 10,5 %.

Пунктом 1.5 Договору, дата вимоги вкладником вкладу - на першу вимогу вкладника, з урахуванням умов та правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб.

12.05.2014 року, вона звернулась до відповідача з проханням сплатити суму вкладу та нараховані проценти згідно умов Договору, але відповідач листом від 27.08.14 № Вд81-635 повідомив лише, що банком здійснюється виплата коштів в іноземній валюті згідно норм Постанови НБУ від 30.05.14 № 328.

Вказувала, що в подальшому вона також неодноразово зверталась до відповідача з вимогою сплатити грошові кошти за Договором, однак відповідач під приводом різних причин відмовлявся сплачувати грошові кошти.

Вважала, що відповідач зобов'язаний був сплатити їй суму вкладу в розмірі 25 237,43 євро, проценти за Договором розмір яких становить 1 066,05 євро, що разом становить 26 060,40 євро.

Також зазначала, що у зв'язку з неповерненням відповідачем їй коштів, вона за останніх сім місяців, тобто у період з 20.03.2014 року по 22.10.2014 року могла б отримати доходи, якби вчасно одержала кошти і розмістила їх у банку «Михайлівський», за депозитною ставкою 12,25 % річних у розмірі 1 832,00 євро.

Крім того, такі дії відповідача призвели до душевних страждань та інших негативних наслідків, що викликані незаконним позбавленням її права на свій розсуд розпоряджатися власними грошовими коштами. Вважала, що дії відповідача щодо затримки видачі власних коштів є приниженням її честі та гідності. Заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 26 060, 40 євро та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі банк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на його незаконність.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом І інстанції встановлено, що між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено Договір банківського вкладу "Наш Найкращий депозит" від 19.03.12 № 425232/2012 (а.с. 9), предметом якого є розміщення позивачкою в банку депозитних коштів в розмірі 23 913,58 євро на строк 6 / шість/ місяців, із щомісячною виплатою процентів в розмірі 10,5% річних в перший строк дії вкладу. Датою вимоги вкладу - є 19.03.2013 рік.

19.03.2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2 (а.с.11), предметом якого є відкриття на ім'я позивача іменного вкладного рахунку.

19.03.2012 року позивачкою було розміщено на своєму депозитному рахунку 23 913,58 євро і згідно виписки з вкладного рахунку по договору банківського вкладу (а.с. 10) зазначений депозитний договір діяв з 19.03.2012 року по 18.03.2014 року. За цей період позивачем було покладено на депозит грошові кошти у розмірі 25 237,43 євро, на які нараховано відсотки в розмірі 1 066,05 євро.

Судом також встановлено, що 12.05.2014 року, позивачка звернулась до відповідача з проханням сплатити їй суму вкладу та нараховані проценти згідно умов Договору (а.с.21), але відповідач виплатив їй лише 300,00 євро, а решту коштів не повернув, листом від 27.08.14 № 81-635 (а.с. 24) повідомив те, що банком здійснюється виплата коштів в іноземній валюті згідно норм Постанови НБУ від 30.05.14 № 328.

Також судом встановлено, що позивачка подавала відповідачу платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах від 14.04.14 № 1 (а.с. 18) на перерахування її депозитних коштів на депозитний рахунок НОМЕР_1 в UNICREDIT BANKA DI ROMA, відкритий на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 18), але відповідачем перерахунок не був проведений.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, внесені позивачкою на депозитний рахунок, підлягають поверненню в силу ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України. Суд також дійшов висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться, в тому числі, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа (п/п 1 п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Згідно ст. 22 цього Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3)розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який поширюється на спірні правовідносини, передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли та заподіяна небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією.

У відповідності до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної / немайнової/ шкоди.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової/ шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Покладаючи на відповідача обов»язок відшкодування завданої моральної шкоди, суд І інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув та не врахував, що за змістом п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Таким чином , колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині відшкодування моральної шкоди не відповідають обставинам справи, рішення суду І інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з урахуванням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2014 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди та цій частині ухвалити нове про відмову в задоволенні моральної шкоди .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: