Справа № 428/7223/15-ц
Провадження № 2/428/2205/2015
01 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: ОСОБА_3, -
Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, в якому посилається на те, що вона є співвласником квартири, яка розташована за адресою : вул. Федоренка, 19-а/64, м.Сєвєродонецьк, Луганська обл. У квартирі з нею зареєстровані її син ОСОБА_3 (другий співвласник) та онук - ОСОБА_2. Відповідач з 2010 pоку і до теперішнього часу не мешкає за місцем реєстрації. Конкретне місце проживання відповідача їй не відоме. Родинних відносин вони не підтримують. Факт не проживання відповідача підтверджує акт перевірки факту проживання. Не дивлячись на постійну відсутність відповідача, позивач все одно вимушена сплачувати за нього всі комунальні послуги, адже нікого не цікавить живе відповідач за місцем реєстрації чи ні. Ніякої матеріальної допомоги від відповідача вона не отримує. Отримати субсидію позивач не має змоги, адже відповідач зареєстрований на даній жилплощі і є працездатним тому всі комунальні послуги розраховуються з врахуванням цього факту. Таким чином, оскільки відповідач не проживає на зазначеній жилплощі більше шести місяців, і навіть більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню даної жилплощі та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування. Тому, на підставі вищевикладеного позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 64 в буд. № 19-а по вул.Федоренка, у м.Сєвєродонецьк Луганської області, з подальшим зняттям відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.
Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки КПЖ «Добробут» № 321 за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Федоренка 19-а/64 до складу сімї позивача входять ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (онук).
Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі зареєстровано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
З акту КП «ЄРЦ м.Сєвєродонецька» від 28.04.2015 року вбачається, що за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Федоренка 19-а/64 з 07.2010 року ніхто окрім ОСОБА_1, ОСОБА_3 не проживає.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999 року, співвласниками квартири розташованої за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Федоренка 19-а/64 є позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3, а тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом предявлення даного позову, про що не заперечує третя особа, як співвласник квартири.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача втратившим право користування житлом, з подальшим зняттям з реєстрації підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживає в ній понад рік. Таким чином, задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 57, 209, 212-214, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358 ЦК України, ст.ст.71, 72, 97, 99 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: ОСОБА_3, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 64 в буд. № 19-а по вул.Федоренка, у м.Сєвєродонецьк Луганської області, з подальшим зняттям ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник