УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на її користь заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 9846,71грн. з урахуванням інфляційного коефіцієнту за період заборгованості, а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані документи, вважаю необхідним відмовити в її прийняті з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ПрАТ «Азовелектросталь» на її користь заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 9846,71грн. з урахуванням інфляційного коефіцієнту за період заборгованості, а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.5 ст.100 ЦПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.8 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження,- вирішує питання про відкриття наказного провадження. Якщо такі вимоги між собою взаємопов'язані та окремий їх розгляд неможливий, то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, але лише за умови сукупності таких підстав.

Таким чином, оскільки вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційного коефіцієнту за період заборгованості, а також середнього заробітку не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, в той же час вони є взаємоповязаною з іншими заявленими вимогами і окремий їх розгляд неможливий, суддя вважає необхідним відмовити у прийнятті її заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1