Справа № 640/664/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

при секретарі Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржника про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 60000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 1783,52 грн..

23 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова було прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 60 000,00 гривень, а також судові витрати в сумі 8 000,00 гривень.

23 вересня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області зазначене рішення було скасовано частково, сума моральної шкоди та судові витрати зменшені, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 2666,67 гривень.

Боржник звернулась у суд із заявою, в які посилаючись на ст. 373 ЦПК України та ст.ст.36,37 ЗУ «Про виконавча провадження » просить суд розстрочити виконання рішення суду від 23 вересня 2015 року на 11 місяців, затвердивши наступний графік виконання :

20 грудня 2015 року - 2 000,00 грн.

20 січня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 лютого 2016 року - 2 000,00 грн.

20 березня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 квітня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 травня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 червня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 липня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 серпня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 вересня 2016 року - 2 000,00 грн.

20 жовтня 2016 року - 1 666,67 грн.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 18 липня 2015 року вона зламала ногу, перебувала на стаціонарному лікування, проходила курс реабілітації, лікування триває і по цей час. Вона зареєстрована як приватний підприємець, хвороба позбавляє її можливості заробляти, вона оформлює інвалідність та всі гроші, які залишилися у неї на сьогоднішній день, після лікування, вона добровільно сплатила на виконання рішення по даній цивільній справі. Більше грошей на теперішній час вона не має.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 подану заяву підтримав.

Представник стягувача та стягувач проти задоволення заяви заперечували, зазначаючи, що відсутні докази, які передбачають розстрочку виконання рішення суду. Стягувач має рухоме та нерухоме майно, має найманих працівників, сама фізично не працює, а здійснює лише керівництво бізнесом, тому фактично не бажає виконувати рішення суду.

Заслухавши пояснення стягувача, представників сторін, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Александорва коштів в сумі в загальній сумі 22666,67 грн. прийнято 23.09.2015р., набрало законної сили.

16.10.2015р. старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49081324 по примусовому виконанню вказаного рішення.

На сьогоднішній боржником сплачено стягувачу, згідно квитанції, кошти в сумі 1000,00 гривень.

Суд зазначає, що відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Розстрочка виконання рішення регулюється ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження » та ст. 373 ЦПК України де зазначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ розглядає питання про розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення.

Виходячи з наведеного, суд лише у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що боржник 18.07.2015р. зламала ногу та перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «ХМКБЛ №17» та амбулаторному у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №27». Однак на теперішній час одужала, згідно листка непрацездатності №АГЦ №689579 з 11.11.2015р. може приступати до роботи.

Тобто на теперішній час у боржника відсутня хвороба.

Посилання боржника на оформлення інвалідності є безпідставним, оскільки згідно п. 3.9 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності у листку непрацездатності, при направлені особи до МСЕК, здійснюється запис - дати направлення документів на МСЕК, що також підтверджується підписом голови лікарсько-консультативної комісії. Вказаний запис у наданих листках непрацездатності відсутній.

Ті обставини, що наявність хвороби перешкоджало боржнику здійснювати свою діяльність як підприємця, внаслідок чого вона не мала доходів, суду не доведені.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав, боржник має нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані по Червоношкільній набережній, 12 та по вул.Основянської ,53 в м.Харкові.

Таким чином, суду не надано доказів винятковості положення боржника за якими може бути надана розстрочка виконання судового рішення.

Враховуючи відсутність доказів наявності у божника обставин, передбачених ст. 373 ЦПК України, підстави для розстрочки виконання рішення суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 210, 373 ЦПК України, -

ухвалив :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду - відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.