АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Махлай Л.Д., Ратнікової В.М.

при секретарях П'ятничук В.Г., Хоменку О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», третя особа: ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 756/17911/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12798/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», третя особа: ОСОБА_3, в якому, зі змінами, просив скасувати Наказ № 512-к від 19.11.2014 року президента ПАТ «Укртрансгаз»; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3000,00 грн. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20.11.2014 року він був ознайомлений з Наказом № 512-к від 19.11.2014 року, який підписаний президентом ПАТ «Укртрансгаз» ОСОБА_3 про звільнення позивача з посади заступника начальника управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз» у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначений наказ є незаконним та підлягає скасування, оскільки зменшення чисельності штату працівників ПАТ «Укртрансгаз» не відбулось. Замість управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз» створений Департамент безпеки, який отримав всі функції ліквідованого управління безпеки, при цьому чисельність працівників департаменту не зменшилась, а навпаки збільшилась. Департамент безпеки та охорони об'єктів ГІАТ «Укртрансгаз» був створений у середині серпня 2014 року, згідно Наказу № 263 від 14.08.2014 року. Протягом серпня - листопада 2014 року на посади до Департаменту безпеки та охорони об'єктів не приймались нові працівники. Позивач до свого звільнення виконував всі обов'язки щодо забезпечення безпеки відповідача. Позивачу в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України не пропонуватись посади у новоствореному Департаменті безпеки та охорони об'єктів. Крім того, ОСОБА_1 не пропонуватись інші вільні посади у підрозділах безпеки у філіях ПАТ «Укртрансгаз». Незаконні дії відповідача порушили законні права позивача та призвели до моральних страждань, які полягають в тому, що внаслідок видання оскаржуваного наказу позивач вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя - звертатись до фахівців з права для захисту своїх прав, переживати негативні емоції.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не прийшов до неправильного висновку, оскільки під час реформування ПАТ «Укртрансгаз» зменшення чисельності та штату працівників насправді не відбулося. Департамент безпеки, на думку апелянта, був створений замість управління безпеки та сектору охорони об'єктів, оскільки отримав усі функції ліквідованого управління, при цьому чисельність працівників нового підрозділу не зменшилася, а навпаки збільшилася.

Посилаючись на постанову Пленуму ВСУ, апелянт вважав, що суд не з'ясував чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників, що є обов'язковим завданням суду при розгляді даної категорії справ.

Для встановлення вказаного, позивачем заявлялося клопотання про витребування доказів у відповідача, проте ним не були надані змінені штатні розписи станом на 14-15.09.2014, які повинні були затверджуватися у встановленому порядку, що свідчить, на думку апелянта, про відсутність дійсного скорочення штатів працівників, а відповідач просто звільнив незаконно працівника, який його не влаштовував, по тим чи іншим підставам, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також, апелянт зазначав, що позивачу, всупереч ст. 49-2 КЗпП України, не пропонували посади у новоствореному Департаменті безпеки та охорони об'єктів ПАТ «Укртрансгаз». Наданий до суду перелік вакантних посад, на думку позивача, не відповідав дійсності.

Посилаючись на правову позицію ВСУ у справ №6-491цс15 від 1 липня 2015 року, апелянт наголошує на обов'язку власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, запропонувати йому вакантну посаду за відповідною професією чи спеціальністю, чи інші, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, а тому вважає, що суд першої інстанції не врахував і те, що позивача було звільнено і з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України.

На думку апелянта, суд першої інстанції також помилково послався на те, що позивачу не пропонувалася посада в новому Департаменті безпеки, оскільки на час скорочення він був повністю укомплектований та вакантних місць не мав, оскільки за таких обставин це потягло б за собою збільшення чисельності працівників відповідача, що суперечить дорученню Міністерства енергетики від 24.03.2014р., а тому на думку апелянта, відсутність реального скорочення чисельності працівників підтверджуються зібраними у справі доказами, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» - Дороніна О.М. апеляційну скаргу не визнала та просила відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів, керуючись ч.2 ст. 305 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно наказу № 512-к від 19.11.2014 року ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління безпеки, 20.11.2014 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України та при його звільненні були дотримані всі вимоги діючого законодавства.

Так, на підприємстві в дійсності відбулись зміни в організації виробництва і праці та відбулось скорочення штату працівників. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року № 65 № «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», доручення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 01/13-0473 від 24.03.2015 року відповідачем згідно листа Голові Правління «Нафтогаз України» від 03.04.2014 року зроблено пропозиції щодо економічного та раціонального використання коштів.

На виконання вимог закону відповідачем було направлено лист - повідомлення Голові об'єднаного профкому працівників апарату ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про зміни організаційної структури апарату, також повідомлено, що з 03.12.2014 року може бути змінено умови праці в тому числі розірвано трудовий договір із штатними працівниками апарату ПАТ «УКРНРАНСГАЗ».

Наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 15.09.2014 року № 304 «Про затвердження змін до штатних розписів» були внесені зміни до штатного розпису працівників апарату з 17.09.2014 року, а саме відповідно додатку № 11 до вказаного наказу виведено посаду заступника начальника управління безпеки, яку обіймав ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, відповідачем 19.09.2014 року надано позивачу попередження згідно якого запропоновано ОСОБА_1 переведення на вакантні посади, згідно з переліком вакантних посад станом на 17.09.2014 року та роз'яснено, що у разі відмови від переведення позивача буде звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, ОСОБА_1 не погодився з переведенням, про що свідчить його особистий підпис. Як з'ясовано в суді, позивач помилково поставив дату ознайомлення, саме 19.11.2014 року, що підтверджує відповідний акт від 19.09.2014 року.

29.10.2014 року позивачу повторно було вручено повідомлення про надання вакансій для працевлаштування, як такому, чия посада підпадає під скорочення та повторно запропоновано переведення на вакантні посади станом на 27.10.2014 року, 29.10.2014 року. Позивач також відмовився від пропозиції щодо переведення на посаду, що засвідчив своїм підписом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не є членом профспілки згідно листа Об'єднаного профкому працівників апарату ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 27.10.2014 року №91/50.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погоджується і колегія суддів, виходив з того, що в ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, які потягли скорочення чисельності і штату працівників, та звільнення ОСОБА_1, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників відбулося з дотриманням чинного законодавства.

Оскільки в судом не встановлено протиправних дій відповідача, то вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що не було фактичного скорочення чисельності та штату працівників у ПАТ «Укртрансгаз» колегією суддів не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до п.п.13.17.10 та 13.17.11 статуту ПАТ «Укртрансгаз», голова правління уповноважений затвердити організаційну структуру товариства та затверджує штатний розпис товариства, штатний розпис філій, представництв та інших підрозділів.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що право визначати чисельність та штат працівників належить лише власнику або уповноваженому ним органу, а тому доводи апелянта про відсутність фактичного скорочення чисельності та штату працівників у ПАТ «Укртрансгаз» є необґрунтованими, оскільки вказані позивачем обставини спростовуються наказом №304 від 15 вересня 2014 року про виведення із штатного розпису відповідача управління безпеки та витягом із штатного посадового розміщення працівників апарату підприємства.

Не відповідають дійсним обставинам справи і доводи апелянта про те, що Департамент безпеки був створений замість управління безпеки, в якому працював позивач, оскільки, як встановлено в суді першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду справи, Департамент безпеки був створений раніше, згідно наказу ПАТ «Укртрансгаз» №262 від 14.08.2014 року, а подальша зміна організації виробництва і праці відбувалася за рішенням керівництва, на законних підставах згідно ч.3 ст.64 ГК України.

Крім того посилання апелянта на те, що підставою для його поновлення на роботі є те, що до скорочення чисельності та штату працівників у ПАТ «Укртрансгаз», відповідачем створено структурний підрозділ - Департамент безпеки охорони об'єктів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у новоствореному підрозділі на день звільнення позивача штат було укомплектовано та не було вакантних посад.

Цим спростовуються і доводи апелянта про те, що всупереч ст. 49-2 КЗпП України, йому не пропонували посади у новоствореному Департаменті безпеки.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що на його думку перелік вакантних посад, який наданий відповідачем та досліджений судом, не відповідає дійсним обставинам, оскільки на підтвердження даного твердження ним не було долучено жодних доказів, є оціночним судженням апелянта, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що відповідачем не доведено, що на підприємстві відбулося скорочення штату, адже, на думку апелянта, це б потягнуло за собою зменшення кількості працівників, натомість після створення нового Департамент безпеки охорони об'єктів ця кількість тільки збільшилася.

Так, відповідно до роз'яснення Міністерства Юстиції України від 25.01.2011р. «про гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації», скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на правову позицію ВСУ у справ №6-491цс15 від 1 липня 2015 року, на обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, запропонувати йому вакантну посаду за відповідною професією чи спеціальністю та, у зв'язку із недотриманням чого, на порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України під час його звільнення, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 пропонувалися на вибір усі наявні, на час його звільнення, вакантні посади у ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», від яких він відмовився.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулося відповідно до процедури, передбаченої чин ним законодавством.

Інших доводів про незаконність рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року колегія суддів вважає таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді