АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5922/2015 Головуючий у суді першої інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача СисинаВ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому просила:

- визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить честь і гідність та ділову репутацію інформацію про те, що: «Факторингова компанія «Вектор плюс» ініціювала звернення до правоохоронних органів про Ваші протиправні дії»;

- заборонити ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» здійснювати вищевикладені протиправні дії, а саме телефонувати на телефонні номери ПАТ «Кредитвест Банк» з погрозами у адресу ОСОБА_6;

- зобов'язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» спростувати інформацію щодо здійснення протиправних дій гр. ОСОБА_6 листом до ПАТ «Кредитвест Банк»;

- стягнути з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на її користь кошти в сумі 25 000 грн. в якості компенсації за моральну шкоду.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказувала, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано поширена відносно неї інформація про вчинення нею кримінальних правопорушень, а отже поширена інформаціє є недостовірною і принижує її честь, гідність і ділову репутацію та спричиняє моральні страждання.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.12.2014 позов задоволено частково:

- визнано недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6 інформацію, що міститься у листі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» від 06.06.2013 р. на адресу ПАТ «Кредитвест Банк»: «Факторинг компанія «вектор плюс» ініціювала звернення до правоохоронних органів про ваші протиправні дії передбачені ст. 222 КК України»;

- зобов'язано ТОВ «ФК «Вектор плюс» спростувати інформацію щодо скоєння протиправних дій ОСОБА_6 шляхом направлення листа на адресу ПАТ «Кредитвест Банк»;

- стягнуто з ТОВ «ФК «Вектор плюс» на користь ОСОБА_6 кошти в сумі 10 000 грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду;

- стягнуто з ТОВ «ФК «Вектор плюс» на користь ОСОБА_6 судовий збір у сумі 250 грн.;

- в іншій частині позову відмовлено.

У хвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2015 заяву ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема вказує, що поширена відповідачем інформація мала виключно інформативний характер та жодним чином не порушувала честь і гідність позивача, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, вказує, що позивачем не було доведено факту заподіяння моральної шкоди та надано доказів на підтвердження її розміру.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що 28.07.2008 між ПАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 110 000 доларів США, а останній зобов'язувався повернути кредитні кошти у строки визначені договором. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позивачем укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку банку передано належну позивачу квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до договору факторингу № 15 від 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «ФК Вектор плюс» право вимоги за кредитним та іпотечним договором укладеними з ОСОБА_6

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем зобов'язань за кредитним договором, відповідач (як новий кредитор) звертався до Дарницького РУГУ МВС України, за місцем роботи позивача, а також здійснював телефонні дзвінки позивачу з метою доведення інформації про наявність у позивача боргу та невиконання останнім взятих на себе зобов'язань.

Зокрема, у листі адресованому ПАТ «Кредитвест банк» від 06.06.2013, ТОВ «ФК Вектор плюс» вказувало, що: «На виконання умов договору факторингу ПАТ «Сведбанк» передало ТОВ «ФК Вектор плюс» документи, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог до боржників по заборгованостям, право вимоги яких відступлено. Серед таких документів відповідно до Положення про порядок кредитування Банку є заява-анкета для надання кредиту з додатками, яка підтверджує фінансову інформацію щодо кожного з боржників. В процесі перевірки достовірності отриманої фінансової інформації ТОВ «ФК Вектор плюс» з'ясовано, що працівником Вашого Товариства ОСОБА_6 надано завідомо неправдиву інформацію Банку з метою одержання кредиту, що містить в собі ознаки злочину, передбаченого ст. 222 Кримінального кодексу України. ТОВ «Вектор плюс» звернулось до ОСОБА_6 із пропозицією добровільного врегулювання заборгованості за для уникнення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. ЛистТовариства залишено без будь-якого реагування.».

Зі змісту викладеної в листі інформації вбачається, що ТОВ «ФК «Вектор плюс» звернулось до позивачки з листом щодо врегулювання заборгованості за для уникнення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Тобто зміст поширеної в листі інформації не дає підстав для висновку про звернення відповідачем до правоохоронних органів з заявою про вчинення позивачем кримінального правопорушення.

В той час як в рішенні суду визнано недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6 інформацію, що міститься у листі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» від 06.06.2013 на адресу ПАТ «Кредитвест Банк»: «Факторинг компанія «вектор плюс» ініціювала звернення до правоохоронних органів про ваші протиправні дії передбачені ст. 222 КК України», яка відсутня у вказаному листі.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено достовірність поширеної відносно позивача інформації про вчинення позивачкою кримінальних правопорушень, а отже поширена відносно позивача інформаціє є недостовірною і принижує честь, гідність і ділову репутацію. Також суд дійшов висновку, що позивачці у зв'язку з поширенням відносно неї недостовірної інформації заподіяно моральної шкоди, яку визначено в 10 000 грн.

Проте, з вказаними висновками колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Насамперед, слід зазначити, що представником відповідача визнано той факт, що вони звертались до правоохоронних органів з приводу не виконання позивачкою своїх зобов'язань, однак сам факт звернення особи з заявою до правоохоронних органів з приводу вчинення, на думку цієї особи, кримінального правопорушення іншою особою, не може розцінюватись як порушення честі, гідності та ділової репутації особи щодо якої було звернення, оскільки звернення до правоохоронних органів, у відповідності до Конституції України та чинного законодавства України, є правом будь-якої особи, а перевірка викладених в зверненні даних та прийняття відповідного рішення є обов'язком відповідного правоохоронного органу.

Відповідно до частини 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно із частинами 4, 7 статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 47 Закону України «Про інформацію» встановлено, що однією з підстав відповідальності за порушення законодавства про інформацію є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

З наведених норм права вбачається, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до статей 57, 58, 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Поняття «оціночного судження» викладено в статті 47-1 Закону України «Про інформацію». Так, оціночним судженням є, за винятком образи чи наклепу, висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, головною ознакою того, чи певне висловлювання є оціночним судженням чи фактом, є наявність фактичних даних, на які може таке поняття вказувати, а не тільки наявність визначення такого поняття в законодавстві.

Як вже вказувалось, відповідач (як новий кредитор) звертався до Дарницького РУГУ МВС України, за місцем роботи позивача, а також здійснював телефонні дзвінки позивачу з метою доведення інформації про наявність у позивача боргу та невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, в яких, зокрема в листі, що став підставою пред'явлення даного позову, надав власну оцінку діям позивача з приводу одержання кредитних коштів та порушення умов договору щодо їх повернення, тобто висловив суб'єктивні оціночні судження з приводу поведінки позивача, які, в силу вимог закону, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З огляду на відсутність правових підстав для задоволення вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, й відсутні визначені законом підстави для відшкодування моральної шкоди (ст. 23 ЦК України).

З вищенаведеного вбачається, що у суду першої інстанції, з урахуванням вимог чинного законодавства, фактичних обставин справи та наявних у справі доказів, в їх сукупності, не було належних правових підстав для висновку про поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача та, як наслідок, порушує її особисті немайнові права.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги у зв'язку з її обґрунтованістю, а саме скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді