Дата документу 27.10.2015
Справа № 334/1298/15-ц
Провадження № 2/334/1070/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору

встановив:

Банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в позовній заяві, що 22.12.2009 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Надалі-Банк), і відповідачем був укладений договір б/н. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, а також Тарифів банку. Відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, ОСОБА_1 взяті на себе обов'язки, щодо виконання умов договору, не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.01.2015 р. має заборгованість за кредитним договором в сумі 11707,28 грн., що складається з наступного: 7187,65 грн. - заборгованість за кредитом; 3385,95 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533,68 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11707,28 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Під час слухання справи представником відповідача ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву про визнання договору від 22.12.2009 року № б/н, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» недійсним, через його неукладенність.

Представник Банку в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних в позовній заяві, проти зустрічної позовної заяви заперечує, бо вважає, що є достатньо доказів, які свідчать , що карткою користується саме ОСОБА_1, про свідчить зняття та поповнення коштів на картку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, про що надали суду заперечення. Просять в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються, крім іншого, угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює проценті ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2009 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений договір б/н. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Вказані обставини не заперечувалися відповідачем у запереченнях на позовну заяву від 31.03.2015р. (а.с.27-36);

При цьому що представник відповідача, оглядаючи оригінал заяви на отримання картки та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» не заперечувала факту підписання її чоловіком - відповідачем у справі, вказаного договору.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію.

Відповідно до п.5.5. Правил користування платіжної картки за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами банку, із рахунку 360 календарних днів.

П.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором платежів , більш ніж на 120 днів , клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим станом на 31.01.2015 р. має заборгованість за кредитним договором в сумі 11707,28 грн., що складається з наступного: 7187,65 грн. - заборгованість за кредитом; 3385,95 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533,68 грн. - штраф (процентна складова), за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань, що підтверджено наданим розрахунком, який відповідачем не спростовано.

Вказана сума заборгованості визначена позивачем з додержанням умов кредитного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись сторонами належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов.

Відповідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом або пенею) відповідно до вимог ст.549 ЦК України.

Оскільки відповідач допустив односторонню відмову від виконання зобов'язань, чим порушив умови кредитного договору, то з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 11707,28 грн.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальними вимогами для чинності правочину згідно ст. 203 ЦК України є те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 на дату підписання заяви-позичальника та укладення Договору, певні умови якого, є предметом спору, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, що не заперечується ним. До підписання договору, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний, та частково виконаний, шляхом внесення кошів на розрахунковий рахунок кредитної картки.

Твердження представника позивача за зустрічним позовом, що форма договору у вигляді заяви не свідчить про те, що має місце письмовій договір, бо відсутні відомості про отримання ним коштів, не відповідають вимогам закону та спростовуються вищенаведеними доказами.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідача та його представника щодо того, що він не укладав з позивачем спірного договору, а тому підстав для визнання кредитного договору недійсним немає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.207, 509, 526, 527, 530, 549-551, 610-612, 629, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, (ід.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (р/р 3111 в ПАТ КБ "ПриватБанк" м.Дніпропетровська, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.12.2009р. в сумі 11707 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, (ід.н.НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (р/р 0001 в ПАТ КБ "ПриватБанк" м.Дніпропетровська, МФО 305299, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В задоволені позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Колесник С. Г.