Справа № 465/1180/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/6061/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АйПрес» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Прес» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію та видалити таку,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано такою, що не відповідає дійсності, інформацію, поширену в публікації Інтернет видання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Прес» (м.Львів, вул.Сахарова, 37 ) (веб сайт http://ipress.ua/, сторінка сайту http://ipress.ua/articles/ piramida_zakryta_ vsi_ pishly_ u_ radu_89147.html) від 09.10.2014 року під заголовком «Піраміда закрита. Всі пішли у Раду», а саме інформацію наступного змісту:

«Реальною ж причиною краху ММСІС є те, що власники компанії привласнили собі кошти вкладників та крупних інвесторів. Один з них, ОСОБА_3 уже підготував собі шлях відступу з України».

Визнано такою, що не відповідає дійсності, інформацію, поширену в публікації Інтернет видання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Прес» (м.Львів,вул..Сахарова,37 ) (веб сайт http://ipress.ua/, сторінка сайту http://ipress.ua/http://ipress.ua/news/zhertvamy_brokera_yakyy_tak_і_ne_zyavyvsya_u_spysku_ lyashka_ mozhut_ staty_ 50_ tysyach_ osib_92776.html) від 30.10.2014 року під заголовком «Жертвами брокера, який так і не з»явився у списку ОСОБА_4, можуть стати 50 тисяч осіб», а саме інформацію наступного змісту:

«Додамо, засновник ММСІС ОСОБА_3 збирався балотуватись до парламенту по списку ОСОБА_4. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на з'їзді "Радикальної Партії» він так і не потрапив до офіційного списку, опублікованого на сайті Центрвиборчкому».

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АйПресс" (м. Львів, вул. Сахарова,37, ) розмістити в розділі «Статті» веб сайту http://ipress.ua спростування інформації, поширеної через інтернет видання «АйПресс» у публікації від 09.10.2014 року під заголовком «Піраміда закрита. Всі пішли у Раду», наступного змісту.

«СПРОСТУВАННЯ: 09.10.2014 року на сторінці інтернет видання ТзОВ «АйПресс» (веб сайт http://ipress.ua/) було розміщено публікацію під заголовком «Піраміда закрита. Всі пішли у Раду». Публікація містила, зокрема, наступну інформацію, що не відповідає дійсності (недостовірну):

«Реальною ж причиною краху ММСІС є те, що власники компанії привласнили собі кошти вкладників та крупних інвесторів. Один з них, ОСОБА_3 уже підготував собі шлях відступу з України.»

Насправді, ОСОБА_3 не є та ніколи не був засновником або власником групи компаній «ММСІС».

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АйПресс" (м. Львів, вул. Сахарова,37, ) розмістити в розділі «Новини» веб сайту http://ipress.ua спростування інформації, поширеної через інтернет видання ТзОВ «АйПресс» (веб сайт http:// ipress.ua/) у публікації від 30.10.2014 року під заголовком «Жертвами брокера, який так і не з'явився у списку ОСОБА_4, можуть стати 50 тисяч осіб», наступного змісту:

«СПРОСТУВАННЯ: 30.10.2014 року на сторінці інтернет видання ТзОВ «АйПресс» (веб сайт http://ipress.ua/) було розміщено публікацію під заголовком «Жертвами брокера, який так і не з'явився у списку ОСОБА_4, можуть стати 50 тисяч осіб». Публікація містила, зокрема наступну інформацію, що не відповідає дійсності (недостовірну):

«Додамо, засновник ММСІС ОСОБА_3 збирався балотуватись до парламенту по списку ОСОБА_4. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на зїзді "Радикальної Партії" він так і не потрапив до офіційного списку опублікованого на сайті Центрвиборчкому.»

Насправді, ОСОБА_3 не є та ніколи не був засновником або власником компанії «MMCIS». Крім того, ОСОБА_3 не збирався балотуватись до Верховної ради України ані за списками Радикальної партії ОСОБА_4, ані за списками будь-якої іншої політичної партії, а його кандидатура не затверджувалася на жодному зі з'їздів Радикальної партії».

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АйПресс" (м. Львів, вул. Сахарова,37, ) видалити публікацію від 09.10.2014 року під заголовком «Піраміда закрита. Всі пішли у Раду», що розміщена на веб сторінці сайту http://ipress.ua/articles/ piramida_zakryta_ vsi_ pishly_ u_ radu_89147.html, разом із фотографією з зображенням ОСОБА_3.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АйПресс" (м. Львів, вул. Сахарова,37, ) видалити публікацію від 30.10.2014 року під заголовком «Жертвами брокера, який так і не з'явився у списку ОСОБА_4, можуть стати 50 тисяч осіб», що розміщена на веб сторінці сайту http://ipress.ua/news/zhertvamy_ brokera_ yakyy_ tak_ і_ ne_ zyavyvsya_ u_ spysku_ lyashka_ mozhut_ staty_ 50_ tysyach_ osib_92776.html, разом із фотографією з зображенням ОСОБА_3.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "АйПресс" (м. Львів, вул. Сахарова,37. ) на користь ОСОБА_3 (Запорізька область, м. Мелітопіль, вул. Богдана Хмельницького, 29/1, паспорт серії СА 784298) судові витрати щодо відшкодування судового збору у розмірі 243, 60 грн. (двіста сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду оскаржив відповідач в особі директора ТзОВ «Ай Прес» , в апеляційній скарзі просить рішення скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що у публікації від 30.09.2014 року міститься гіперлінк (посилання), виділеним кольором текст на першоджерело на інший сайт: РБК: http://top.rbc.ru/finances/30/10/2014/544f94e6cbb20f22fD212d2d? На момент публікації отриманий журналістом матеріал задався достовірним, тобто таким, що не викликає ніяких сумнівів шодо своєї правдивості. У своїй роботі керувалися отриманою інформацією з різних інтернет-видань, де публікації були викладені швидше.

У публікації із заголовком «Піраміда закрита. Всі пішли у Раду» від 09.10.2014 року: «Реальною ж причиною краху ММСІС є те, що власники компанії привласнили собі кошти вкладників та крупних інвесторів. Один із них, ОСОБА_5 уже підготував собі шлях відступу з України », викладена власна думка журналіста. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції з прав людини. ОСОБА_3 не оспорює публікації в цілому, а лише у двох реченнях публікації від 09.10.2014 року та трьох реченнях у публікації від 30.10.2014 року. В оспорюваній публікації не йшлося про те, що він був в офіційному списку ОСОБА_4 на сайті Центрвиборчкому. У даному суджені не містилося фактичних даних, такі слід вважати оціночними. Судженнями - є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів. Те, що позивач ОСОБА_3 зазначає як «інформація, викладена в оскаржуваних публікаціях від 09.10.2014 року та від 30.10.2014 року» - характеризується як висловлювання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта , представника позивача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що підтверджено і копією трудової книжки серії АЕ №722083 (а.с.69-71) , що позивач ОСОБА_3Г працював : з 26.02.2012р. по 14.05.2013 р. - на посаді фахівця з біржових операцій у TOB «ММСІС Інвестментс»; з 04.05.2012р. по 31.07.2012р. перебував на посаді аналітика з інвестицій за сумісництвом у ТОВ «Файненшл-консалтінг»; з 01.08.2012 р. перебував на посаді виконавчого директора за сумісництвом у ТОВ «Файненшл-консалтінг», відтак, суд першої інстанції зробив висновок про те, що ні на даний час, ні раніше він не був та не є засновником (учасником) або власником групи компаній «ММСІС».

Окрім того, відповідно до перевірених даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 45-68), в Україні існує пять юридичних осіб, що повязані із назвою «ММСІС» серед них є: ТзОВ «ММСІС Інвестментс», ТзОВ «ММСІС», ТзОВ «ММСІС-Фінанс», ТзОВ «ММСІС Пеймент», ТзОВ «ММСІС Україна». Відповідно до даних з ЄДР про кожну із даних юридичних осіб, інформація про ОСОБА_3 як власника чи засновника ТзОВ «ММСІС» відсутня.

Щодо розміщеної інформації про балотування до парламенту по списку ОСОБА_4, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до витягу із офіційного веб-сайту Радикальної партії ОСОБА_4 http://liashko.ua/candidates (а.с. 27-44) - розміщена інформація про всіх кандидатів на посади народного депутата України від даної політичної партії, при цьому кандидатура позивача ОСОБА_3 - відсутня.

А тому прийшов до висновку про доведеність факту розповсюдження відповідачем недостовірної інформації про ОСОБА_3

З висновком суду погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 19 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У пункті 15 вказаної постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Доводи апелянта про те, що інформація, викладена у публікаціях, характеризується як висловлювання, фактичних даних у публікації від 09.10.2014 р. немає, та дане судження слід вважати оціночним, з викладенням власної думки журналіста, а інформація у публікації від 30.10.2014 р., отримана з інших інтернет видань, на увагу не заслуговують, враховуючи наступне.

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції досліджені докази щодо здійснення трудової діяльності позивача ОСОБА_3, який заперечив поширену інформацію щодо його особи стосовно групи компаній ММСІС, зазначене підтверджується відомостями з трудової книжки.

Окрім того, належність ОСОБА_3 до власників зазначеної компанії спростовано ним і дослідженими в судовому засіданні витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, де інформація про ОСОБА_3 як власника чи засновника ТзОВ «ММСІС» відсутня. Факт балотування та затвердження кандидатом по списку політичної сили від Радикальної партії ОСОБА_4 спростовано витягом з офіційного сайту Радикальної партії ОСОБА_4 , де відсутні інформація щодо ОСОБА_3 як кандидата у народні депутати України.

Разом з тим, відповідач протилежного не довів, жодних доказів на підтвердження поширеного не надав, а відтак, поширену інформацію через інтернет мережу слід розцінювати як недостовірну, та особі, щодо якої таку поширено , в силу норм ст..277 ЦК України належить право вимоги на спростування цієї інформації.

Вказана у публікаціях від 09.10.2014 р. та від 30.10.2014 року інформація містить фактичні твердження, а саме про привласнення коштів як власником зазначеної компанії «ММСІС» , про балотування до парламенту від Радикальної партії в особі засновника вищевказаної компанії. Про зазначену оприлюднену інформацію, як таку, що не відповідає дійсності, доведено позивачем, а оскільки її поширення через інтернет джерело, що має на меті впливати на суспільну думку та формулювати таку, порушує немайнові права особи, зокрема право на честь, гідність та ділову репутацію, таке оприлюднення доводить про порушення особистого немайнового права особи.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та оцінені надані сторонами докази, встановлено факт поширення недостовірної інформації , порушення немайнових прав та відповідно до ч.7 ст. 277 ЦК України вірно обрано спосіб відновлення порушеного права .

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ТзОВ «Ай Прес» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6