АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/979/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/789/1155/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Гурзель І. В.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

Сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду від 22 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики грошей,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Вказала, що 25.06.2013 року вона передала відповідачу у борг 5000 (п'ять тисяч) доларів США. За цим договором відповідач зобов'язувався повернути борг до 30.12.2014 року, проте, з часу закінчення строку виконання зобов'язання ОСОБА_1 не повернув боргу, що змусило позивачку звернутися з позовом до суду.

Рішенням Чортківського районного суду від 22 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 103610 грн. боргу та 1165 грн. судового збору.

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не з'ясував в повному обсязі всі обставини справи, а висновки зроблені на неправильно оцінених доказах.

Судом неправильно застосовані норми матеріального права, що регулюють договір позики, а саме ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, які не слід було застосовувати до даних правовідносин.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення Чортківського районного суду від 22 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання зобов'язання - неповернення суми боргу у встановлений в розписці строк, порушено права позивача, які у відповідності до вимог чинного законодавства підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача боргу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Так, судом встановлено, що 25 червня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 5000 (п'ять тисяч) доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України складає 103610 гривень та зобов'язувався повернути борг до 30 грудня 2014 року, про що вказано у розписці, підписаній ним власноручно.

Встановлено, що відповідач взятих не себе зобов'язань не виконав і станом на день розгляду справи боргу позивачці не повернув.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Враховуючи те, що у визначений у договорі строк відповідач вищевказану суму позики не повернув, що підтверджується наявним у позивача оригіналам боргового документу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог в частині стягнення суми боргу згідно розписки від 25.06.2013 року.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не слід було застосовувати до спірних правовідносин між сторонами спору ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України є безпідставними, оскільки норми цих статтей регулюють дані спірні правовідносини.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він не підписув розписки про отримання боргу, як таке, що ним не доведене. Крім того, суд першої інстанції роз'яснив відповідачу його право на проведення судової почеркознавчої експертизи, однак останній відмовився від її проведення, з позовом про визнання недійсним договору позики відповідач не звертався.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду апелянт відповідно до вимог ст.10,61 ЦПК України не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову відповідає нормам матеріального та процесуального права та встановленим обставинам у справі, а тому підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 22 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Є. Фащевська