АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9088/15 Справа № 204/3590/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

При секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 10 000,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 250,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, стягнувши з відповідача матеріальну шкоду у повному розмірі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2014 року в м. Дніпропетровську по вул. Б. Кротова, зі сторони вул. Героїв Сталінграду у напрямку вул. Підмогильного, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача, внаслідок якої відповідач здійснив наїзд на позивача. В зв'язку з подією ДТП позивачу було заподіяно тілесних ушкоджень.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2014 року, винесеної слідчим СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Дем'янець С.Ю. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 14.06.2014 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення (а.с. 8-9).

Пізніше було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 31 березня 2015 року, старшим слідчим СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Патлаха Ю.Г. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 14.06.2014 року у зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення(а.с. 11-12).

Як вбачається з виписного епікризу № 5595/623 з історії хвороби ОСОБА_2, 1955 року народження, внаслідок ДТП позивач отримав такі тілесні ушкодження: закритий перелом анатомічної шийки правого плеча з задовільним стоянням відламків, закритий перелом шийки правого стегна зі зміщенням відламків(а.с. 13).

У зв'язку із отриманими ушкодженнями позивач в період з 16.06.2014 року по 20.06.2014 року знаходився на стаціонарному лікування у відділенні травматології Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, що підтверджується випискою з історії хвороби № э 3559(а.с. 14).

Пізніше позивач знаходився на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 9» у період з 24.11.2014 року по 12.12.2014 року, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 13658 (а.с. 15).

Також, у період з 12.01.2015 року по 03.02.2015 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні другого хірургічного відділення Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого № 244 (а.с. 16).

Судом також встановлено, що внаслідок ДТП позивачем були понесені витрати пов'язані з його лікуванням у розмірі 14 074,85 грн. та у розмірі 2 157,03 грн., що підтверджується копіями чеків на придбання ліків(а.с. 30-41,88-89).

Крім того, у зв'язку з отриманими травмами позивач вимушений був звертатися за послугами спеціалізованого перевезення лежачого хворого до лікарні, вартість яких становить 1 820,00 грн., що підтверджується копіями чеків(а.с. 42-43). Також виникла необхідність у придбанні протипролежневого матрацу, вартість якого становить 2 800,00 грн., що підтверджується копією чека(а.с. 44). З метою покращення стану свого здоров'я позивач знаходився на санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується путівкою № 62(а.с. 87) та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 07.08.2015 року про плату путівки на загальну суму 5 000,00 грн.(а.с. 85). Згідно виписки № 846 із медичної картки амбулаторного хворого позивач знаходився на лікуванні з 07 серпня по 28 серпня 2015 року(а.с. 86).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що внаслідок ДТП позивач отримав значні ушкодження здоров'я, тривалий час перебував на лікуванні, що в свою чергу потребує придбання значної кількості ліків, а також з того, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевні страждання та переживання, переніс нервовий зрив, декілька операцій, внаслідок ДТП втратив місце роботи, оскільки позбавлений можливості здійснювати своє право на працю та утримувати свою родину, стан його здоров'я на час розгляду справи у суді залишається не відновленим, хоча і трохи покращився.

При цьому, суд врахував, що ДТП сталося у зв'язку з порушенням позивачем ПДР України, в той час, як вина іншого учасника ДТП, тобто відповідача, відсутня.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд неправомірно зменшив суму завданої йому матеріальної шкоди не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень наданих у пункті 7 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

В той же час, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення позивачем правил дорожнього руху внаслідок нехтування ним правилами безпеки дорожнього руху, суд прийшов до вірного висновку про те, що шкода завдана позивачу була спричинена внаслідок грубої необережності останнього, а тому наявні підстави для зменшення розміру відшкодування, враховуючи ступінь вини потерпілого.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що сума, яку просить стягнути з нього позивач в рахунок відшкодування матеріальної шкоди необґрунтована, а саме не доведено необхідності користуватися спеціалізованим перевезенням лежачого хворого до лікарні, не доведено необхідності користуватись спеціальним матрацом, не доведено, що саме придбані ліки необхідні були для лікування позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, виписками з медичної картки потерпілого, його історії хвороби та рекомендаціями лікаря.

Крім того, є доведеним факт необхідності спеціального перевезення хворого, придбання протипролежневого матрацу та необхідність санаторно-курортного лікування з огляду на отримані при ДТП травми, фізичний стан потерпілого, його вік та стан здоров'я.

Твердження ОСОБА_3 про те, що суд необґрунтовано стягнув з нього на користь позивача компенсацію за завдану моральну шкоду, так як вона є недоведеною, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд врахував те, що внаслідок ДТП позивач отримав численні тілесні ушкодження, порушився його нормальний ритм життя, він зазнав душевні страждання та переживання, переніс нервовий зрив, тривалий час перебуває на лікуванні, переніс декілька операцій, внаслідок ДТП втратив місце роботи, оскільки позбавлений можливості здійснювати своє право на працю та утримувати свою родину, стан його здоров'я на час розгляду справи у суді залишається не відновленим, хоча і трохи покращився.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: