УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/10263/15-ц

Пров. №2/668/2810/15

12.11.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Зайченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херосні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про тлумачення умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розтлумачити зміст п.5.2 договору відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення, що укладений 14.03.2011 року між ним та відповідачем.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що предметом даного договору є обєкт незавершеного будівництва: однокімнатна квартира номер 142, що знаходиться на 8 поверсі, загальною площею 42, 98 кв. м, що будується за адресою: місто Херсон, проспект Сенявіна, (в районі житлового будинку номер 152).

Відповідно до п. 5.1. договору, вартість майнових прав на квартиру, за згодою сторін складає 92192, 1 грн. (девяносто дві тисячі сто девяносто дві гривні 10 копійок) (у т.ч. ПДВ - 15365, 35 гривень), з розрахунку 2145, 00 грн. (дві тисячі сто сорок пять гривень 00 копійок) за 1 (один) метр квадратний загальної площі квартири.

Згідно п. 5.2. договору, вартість предмету договору підлягає перерахуванню на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири, визначеної на підставі технічного паспорта БТІ на будинок, що є підставою для укладання додаткової угоди та проведення остаточних розрахунків протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання вищезазначеного технічного паспорту на житловий будинок, виходячи з вартості квадратного метра загальної площі, передбаченої п. 5.1. договору.

Позивач вважає, що згідно цих умов договору остаточні розрахунки необхідно здійснювати на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири, визначеної на підставі технічного паспорта БТІ на будинок за ціною квадратного метра 2145, 00 грн, в той час як, за твердженням позивача, ТОВ «Південенерго» тлумачить п. 5.1. та п. 5.2. договору в інший спосіб та вважає, що вартість майнових прав на квартиру підлягає перерахуванню на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири, визначеної на підставі технічного паспорта БТІ на будинок, за ціною 5000, 00 грн. за квадратний метр.

Позивач 31.07.2015 року звернувся до відповідача із пропозицією, на виконання п. 3.1. укладеного договору щодо передачі йому актом приймання - квартири.

У відповідь на звернення позивача, останнім отримано пропозицію відповідача укласти у відповідності до умов п. 5.2. договору додаткову угоду у запропонованій відповідачем редакції.

Згідно запропонованої редакції, позивач повинен сплатити відповідачу, у звязку із збільшенням загальної площі квартири на 1, 42 м.кв. (з 42, 98 м.кв. загальної площі квартири до 44, 4 м.кв. загальної площі квартири) 7100 гривень, з розрахунку 5000, 00 гривень за квадратний метр.

Запропонована відповідачем ціна з розрахунку 5000, 00 гривень за квадратний метр, на думку позивача, не відповідає умовам укладеного договору, згідно п. 5.1. та п. 5.2. якого ціна квадратного метра квартири за згодою сторін складає 2145 грн., у тому числі фактична, визначена на підставі технічного паспорта БТІ на будинок.

Позивач вказує, що у звязку із різним уявленням про зміст п. 5.2. договору, між ним та відповідачем виник спір, та вважає за необхідне просити суд його протлумачити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд врахувати те, що 30.10.2006 року за № 309 між ТОВ «Південенрго» та Управлінням Міністерства Внутрішніх Справ України в Херсонській області укладеного договір про спільну діяльність, додатковою угодою №3 до якого, зокрема п. 1.3 було встановлено, що в разі придбання співробітником сторони1(УМВС України) квартири за показниками загальної площі більше ніж передбачено рішенням житлово-побутової комісії сторони1, різниця сплачується за ціною, встановленою стороною2(ТОВ «Південенрго»), яка визначається стороною2 самостійно. Таким чином представник відповідача вважає, що встановлена остаточна вартість на день здачі в експлуатацію будинку в розмірі 5000,00 грн. є правомірною та відповідає умовам укладеного між ТОВ «Південерго» та ОСОБА_1 договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1, 2 статті 637 ЦК України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Частинами 3, 4 ст. 213 ЦК України передбачені правила тлумачення правочину, які визначаються за таким принципом:

- при неможливості витлумачити положення договору, шляхом використання вузького кола засобів, залучаються нові критерії перевірки правильності того чи іншого трактування умов договору. Так, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

- якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

- якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Крім цього, відповідно до ст.213 ЦК України тлумаченню підлягає саме зміст правочину, а не його конкретні терміни в окремих пунктах договору.

Судом встановлено, що 14.03.2011 року між ТОВ «Південерго» та ОСОБА_1 укладено договір про відчуження майнових прав на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення.

З наявного у матеріалах справи примірника вказаного договору вбачається, що останній укладений у письмовій формі та посвідчений нотаріально. Крім того, п.9.3 договору сторони погодили, що останнім достовірно відомий зміст ст. 627, 628 ЦК України.

Зазначені норми містять положення про свободу сторони під час укладення договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору, а також про те, що зміст договору становлять саме ті умови, які визначені та погоджені сторонами.

Положення п. 5.2 договору від 14.03.2011 року має наступний зміст: «вартість предмету договору підлягає перерахуванню на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири, визначеної на підставі технічного паспорта БТІ на будинок, що є підставою для укладання додаткової угоди та проведення остаточних розрахунків протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання вищезазначеного технічного паспорту на житловий будинок, виходячи з вартості квадратного метра загальної площі, передбаченої п. 5.1. договору»

Вказане положення договору відсилає до положень п.5.1. договору, який в свою чергу містить визначення такої істотної умови договору, як ціна вартості майнового права.

Так, у п.5.1. договору зазначено: «вартість майнових прав на квартиру, за згодою сторін складає 92192, 1 грн. (девяносто дві тисячі сто девяносто дві гривні 10 копійок) (у т.ч. ПДВ - 15365, 35 гривень), з розрахунку 2145, 00 грн. (дві тисячі сто сорок пять гривень 00 копійок) за 1 (один) метр квадратний загальної площі квартири.».

Позивач вказує, що з приводу розуміння змісту вказаного положення пункту договору у нього та відповідача виник спір, однак суд не може прийняти до уваги таке твердження, оскільки судом не встановлено обставин, за яких відповідачу є незрозумілим зазначене положення договору.

Судом не встановлено обґрунтування та зазначення доказів на підтвердження наявності правових підстав для тлумачення пункту договору з позиції незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини сторонами, що не давав би змоги з'ясувати дійсний зміст її частини.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що позиція позивача фактично зводиться до вимоги тлумачення пункту договору для визначення остаточної вартості 1 кв.м. квартири, яка може стати предметом укладення між ним та відповідачем додаткового договору.

Суд також приймає до уваги, що для остаточного розрахунку за договором від 14.03.2011 року відповідачем було запропоновано позивачу укласти додаткову угоду, якою, зокрема, визначалась кінцева вартість 1 кв.м. квартири на рівні 5000,00 грн., що в контексті положень 9.6. договору від 14.03.2011 року, та норми ст. 651 ЦК України свідчить про те, що визначенням вартості 1 кв.м. квартири фактично вносяться зміни до істотних умов договору, який улкдений між позивачем та відповідачем.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Враховуючи зазначене, та зважаючи на те, що при тлумаченні змісту договору категорично не допускається зміна його умов, які узгодженні сторонами при його укладенні, зауважуючи на тому, що тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обовязком, суд з огляду на викладене та приписи цивільного законодавства України, вважає положення п.5.2 договору від 14.03.2011 року чіткими та зрозумілими та такими, що узгодженні між сторонами при його укладенні, а відтак правових підстав для його тлумачення не вбачає.

З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 16, 213, 627, 628, 637 ЦК України , ст.ст. 10, 11 , 57-60 , 88 , 209 , 212 - 215 , 218 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про тлумачення умов договору - відмовити..

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2