АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко В.В.
справа № 760/1793/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Рейнарт І.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мозолевської ВікторіїВікторівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 10111 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 9209,65 грн., відсоткам - 901,35 грн., комісії - 0,00 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з нього та з поручителя ОСОБА_3 в солідарному порядку.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 10111 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Мозолевська В.В. подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до довідки про стан заборгованості за кредитним договором, заборгованість виникла станом на 19 листопада 2014 року та становила 10111 грн. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по кредитному договору станом на 18 лютого 2015 року ОСОБА_2 здійснював платежі ПАТ «Дельта Банк», зокрема, останній відбувся 03 березня 2014 року та сплачено заборгованість за кредитним договором тіло кредиту в сумі - 763, 99 гри., відсотки - 256,01 грн. Досудову вимогу відповідачам було направлено банком 30 вересня 2014 року.

Вважає, що у банку виникло право звернутись з позовом до поручителя, починаючи з 30 вересня 2014 року протягом наступних шести місяців, оскільки з позовом до поручителя ОСОБА_3 ПАТ «Дельта Банк» звернувся 27 січня 2015 року, тобто банком не було пропущено шестимісячного строку для звернення до суду з позовом до поручителя ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечувала просила рішення суду у справі залишити без змін.

Позивач ПАТ «Дельта Банк» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що стягнення заборгованості за кредитом підлягає лише з ОСОБА_2, оскільки договір поруки від 04 листопада 2008 за №26001/П, укладений між позивачем та ОСОБА_3 є припиненим на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони стверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 04 листопада 2008 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №26001, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 25 900 грн., з розрахунку 15,70 % річних на строк з 04 листопада 2008 року з кінцевим терміном погашення кредиту 04 листопада 2015 року (a.c. 6-17).

Відповідно до п.2.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом згідно з п. 1.4.1. кредитного договору здійснюється щомісяця, в останній робочий день після періоду для нарахування процентів, виходячи з фактичної заборгованості за кредитом, з дня надання кредиту, згідно з п. 2.1. кредитного договору, до моменту погашення кредиту.

Позичальник сплачує проценти щомісячно, в порядку визначеному п.п. 2.5. 2.6. кредитного договору. У разі прострочення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного повернення кредиту. Погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюються позичальником щомісячно, до 04 числа кожного місяця протягом строку дії договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання договору.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договором, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимог до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги замість ПАТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зареєстровано за №1539 від 02 грудня 2013 року та посвідчено приватним КМНО Літвіновою Т.В.

ПАТ «Астра Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовим рахункам з 03 грудня 2013 року по 16 лютого 2015 року.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 19 листопада 2014 року становить 10111 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту - 9209,65 грн., заборгованість по відсоткам - 901,35 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (не належне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що умови кредитного договору не виконуються належним чином, а тому заборгованість в розмірі 10111 грн. має бути стягнута в судовому порядку.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зобов'язання за договором поруки є припиненими, оскільки письмова вимога про необхідність погашення заборгованості кредиту позивачем відповідачу ОСОБА_3 направлялася 30 вересня 2014 року, після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а позовні вимоги заявлені після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме 27 січня 2015 року шляхом подачі позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, 04 листопада 2008 року між ПАТ «Астра Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки за №26001/П, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №26001 від 04 листопада 2008 року, з кінцевим терміном погашення кредиту 04 листопада 2015 року.

Згідно з ст.553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Будучи за своєю правовою природою зобов'язанням порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України.

У ст.559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язанняне пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У ЦК України терміни «вимога» і «позов» вживаються у багатьох нормах та в різних значеннях залежно від контексту. У параграфі 3 гл.49 розд.1 кн.5 ЦК в нормах, якими врегульовано правовідносини з приводу поруки, і, зокрема, у ст.555 та ч.4 ст.559 законодавець одночасно застосовує обидва терміни. Причому у ч.1 ст.555 ЦК чітко розмежовано права та обов'язки поручителя, якщо до нього пред'явлено вимоги і в разі пред'явлення до нього позову, що не допускає їх ототожнення або тлумачення як синонімів.

Аналіз ч.4 ст. 559 ЦК із врахуванням положень ч.1 ст. 555 цього Кодексу дає підстави стверджувати, що положенням ч.4 ст.559 ЦК, зокрема другого речення, кредитору надається право вибору, оскільки термін «вимога» включає в себе і поняття «позову», і допускається можливість попереднього звернення до поручителя саме з «вимогою», зробленою у будь-якій доступній і зрозумілій формі повідомлення. Така «вимога», яка передує «позову» може розцінюватися як надання поручителю можливості добровільно виконати взяті на себе зобов'язання. При звернені кредитора до поручителя з «вимогою» в продовж шести місяців від дня настання строку виконати основного зобов'язання порука не припиняється, і кредитор вправі поза межами цього (шестимісячного) строку, але до спливу позовної давності за основною вимогою, пред'явити поручителю позов до суду про стягнення суми боргу боржника.

Пунктом 1.2 договору поруки сторони встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 26001 від 04 листопада 2008 року. Строк виконання зобов'язань за кредитним договором до 04 листопада 2015 року.

Умовами п. 3.2 договору поруки визначено, що моментом виникнення зобов'язання поручителя погасити заборгованість позичальника, рахується день, наступний за днем, коли повинен бути погашений кредит (частина кредиту) та/або проценти за користування кредитом за кредитним договором. Про виникнення заборгованості позичальника банк повідомляє поручителя письмово.

Відповідно до п.4.1. договору поруки сторони цього договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання.

Пунктами 3.2.5, 3.2.6 кредитного договору передбачено, що у разі несплати позичальником чергового платежу згідно з п.2.5 цього договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Невиконання зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

У випадку непогашення простроченої заборгованості в строк до 30 днів, банк направляє позичальнику та/або поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. Якщо позичальник протягом 33 днів з моменту направлення йому вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягнення або звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2014 року боржнику ОСОБА_2 банком була направлена досудова вимога, в якій було повідомлено, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань передбачених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом встановленого договором строку з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій, передбачених кредитним договором

АТ «Дельта Банк» вимагав від боржника розглянути претензію в строки передбачені законодавством та договором та сплатити прострочену (поточну) заборгованість в розмірі 3030 грн., та у разі незадоволення даної претензії банк повідомляв про те, що він буде звертатися до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 28 серпня 2014 року в розмірі 9895,94 грн.

30 вересня 2014 року поручителю ОСОБА_3 банком була направлена досудова вимога, в якій було повідомлено, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань передбачених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом встановленого договором строку з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій, передбачених кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої банком, останній платіж за кредитом відбувся 03 березня 2014 року та сплачено тіло кредиту в сумі - 763, 99 грн., та відсотки - 256, 01 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 04 квітня 2014 року перестав здійснювати погашення кредитної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про необхідність погашення заборгованості по кредиту позивачем відповідачу ОСОБА_3 направлялися 30 вересня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 27 січня 2015 року (а.с.29-31, 37).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що порука не припинилася, оскільки строк виконання основного зобов'язання встановлений в договорі 04 листопада 2015 року, а виходячи з того, що з вимогою банк звернувся до боржника та поручителя 30 вересня 2014 року, тобто до закінчення строку виконання основного зобов'язання, а тому заборгованість по кредитному договору має бути стягнута з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» по 121,80 грн. з кожного.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мозолевської Вікторії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду и. Києва від 16 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10111 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення набираєзаконної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді