16 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою, -
У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за борговою розпискою від 05.03.2010 в розмірі 11 938,37 грн., витрати пов'язані з явкою до суду в розмірі 588,71 грн., судовий збір в сумі 229,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом не до кінця з'ясовані всі обставини справи, не надано належної оцінки доказам, що долучалися до матеріалів справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення є необґрунтованим та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в усній формі було укладено договір позики.

Як вбачається із розписки від 05.03.2010, підписаної ОСОБА_1, ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., що в еквіваленті становить 10 000,00 дол. США, які зобовязався повернути до 01.08.2010 (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2010-2011 року ОСОБА_1 здійснив часткове погашення боргу в сумі.

Справа 761/7563/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2979/2015
Головуючий у суді першої інстанції Гайдук С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 від 10.10.2013 вбачається, що за період з 01.01.2012 по 10.10.2013 ОСОБА_1 повернув ОСОБА_2 ще частину боргу.

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що з урахуванням повернутих грошових коштів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, залишилась сума неповернутих грошових коштів за розпискою в розмірі 11 938,37 грн.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. ст. 525, 533, 545 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 11 938,37 грн., оскільки відповідачем умови договору позики належним чином та в повному обсязі виконано не було, а тому неповернута сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: