У Х В А Л А

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сеніна Ю.Л.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до публічного акціонерного товариства «Київенерго», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року заступник прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року, позов задоволено: визнано недійсним ордер № 1 від 11 травня 2012 року на квартиру АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій й залишенні в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 1044 Цивільного кодексу України та статей 58, 128, 129 Житлового кодексу Української РСР.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року та 18 лютого 2015 року .

ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог щодо визнання недійсним ордеру, оскільки він виданий ОСОБА_5 правомірно на підставі рішення комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках публічного акціонерного товариства «Київенерго» і це питання відноситься до компетенції підприємства, у віданні якого перебуває гуртожиток.

Разом з тим в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року та 18 лютого 2015 року, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судами розглянуто позовні вимоги про виселення.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до публічного акціонерного товариства «Київенерго», ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін
В.М. Сімоненко