Справа № 712/2-5619/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Панька В.Ф., Джуги С.Д.

при секретарі - Маринець Д.М.

з участю - представника позивача Андрейчука О.М., відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до позичальника за кредитним договором № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року ОСОБА_2 та поручителів за договором поруки № 014/03-3/083-Р від 27 березня 2008 року ОСОБА_3 та договором поруки № 014/03-3/083-Р від 04 травня 2011 року ОСОБА_6, в якому просило достроково солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 03 серпня 2011 року у розмірі 429 458,93 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на цю дату 1 долар США - 7,9712 грн. становить 53 876,32 дол. США, з яких:

-335 955,47 грн. (42 146,16 дол. США) - заборгованість по кредиту;

-70 775,09 грн. (8 878,85 дол. США) - заборгованість по відсотках;

-15 881,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03 серпня 2010 року по 02 серпня 2011 року;

-6 847,34 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 03 серпня 2010 року по 02 серпня 2011 року,

судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року (описку у даті, зазначеній у вступній частині повного рішення виправлено ухвалою суду від 26.11.2014 р.) позов задоволено (т.1, а.с. 158-160, 166).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-3/083-М від 27.03.2008 року у розмірі 429 458,93 грн.

Стягнуто з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з них на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 429 458,93 грн., 1 700,00 грн. судового збору і 120,00 грн. витрат на ІТЗ забезпечення розгляду справи та ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині. Рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_6 залишити без змін (т.1, а.с. 173-176).

Зазначають, що в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме: бухгалтерські касові документи (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек тощо), які б підтверджували факт отримання коштів ОСОБА_2 Кредитні кошти, які мав отримати ОСОБА_2, були видані ОСОБА_6, що визнано представником банку та підтверджено протоколом зустрічі працівників банку з відповідачами по справі.

Крім того, експертом не були надані відповіді на всі питанння, для з'ясування яких призначалася експертиза, та які зазначені в ухвалі суду про її призначення, а внаслідок недобросовісних дій їхнього представника, який не з'являвся в судові засідання та не надав у розпорядження експерта зразки підписів ОСОБА_3, експерт був позбавлений можливості їх дослідити.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року апелянтам поновлено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції (т.1, а.с. 187-188).

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України з урахуванням доводів апеляційної скарги та її прохальної частини апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та стягнення з них судових витрат, оскільки в іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до кредитного договору № 014/03-3/083-М від 27.03.2008 року із змінами, внесеними додатковою угодою № 014/03-3/083-М/1 від 12.01.2009 р., ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») було надано ОСОБА_2 кредит у сумі 50 000 доларів США, позивачем всі зобов'язання за кредитним договором виконано, а ОСОБА_2 взяті на себе за цим договором зобов'язання порушив, чим допустив заборгованість у розмірі, вказаному у позовній заяві. Оскільки для забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором були укладені два договори поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_6, сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з позичальника та поручителів на користь банку.

Проте з таким висновком суду погодись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в додатку до позовної заяви надав суду копії:

- кредитного договору № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (змінило найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2 (далі - кредитний договір), в п.1 якого зазначено, що кредитор надає позичальнику ОСОБА_2 споживчий кредит у сумі 50 000,00 доларів США, з 27 березня 2008 р. до 26 березня 2012 р. зі сплатою 13,75 % річних та з погашенням відповідно до графіка (додаток № 1 до цього договору), що є невід'ємною частиною цього договору (т.1, а.с. 7-9);

- договору поруки від 27 березня 2008 року № 014/03-3/083-Р між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями боржника - ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 р., а саме: повернути кредит у розмірі 50 000,00 дол. США, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (т.1, а.с.11-12);

- договору поруки від 04 травня 2011 року № 014/03-3/083-Р між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6, згідно з пп.1.3, 2.2 якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за всіма зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором, в т.ч. щодо повернення загальної суми кредиту 52 469,72 дол. США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором (т.1, а.с. 27-28);

- додаткової угоди від 12 січня 2009 р. № 014/03-3/083-М/1 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 про внесення змін до кредитного договору, з моменту підписання якої відповідно до п.1. Додаток № 1 до кредитного договору втратив чинність, а пункти 1.1, 3.5, 5.1 кредитного договору були викладені в іншій редакції (т.1, а.с.21-22);

- додаткової угоди від 12 січня 2009 р. № 014/03-3/083-Р/1 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 до договору поруки від 27 березня 2008 року № 014/03-3/083-Р, згідно якої поручитель надав згоду на зміну графіку за кредитним договором, внаслідок чого змінюється обсяг відповідальності поручителя (т.1, а.с.23).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні одразу заперечили факт підписання ними вищевказаних договорів та отримання коштів за кредитним договором, у зв'язку з чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на вимогу суду надати оригінали всіх документів, на підставі яких було видано кредитні кошти (т.1, а.с.61), надав оригінали зазначених вище договорів, а також оригінали:

- договору застави обладнання від 27 березня 2008 року № 014/03-3/083-Z між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (т.1, а.с.69-70);

- заяви на видачу готівки № К5/2 від 28 березня 2008 р., згідно з якою ОСОБА_2, пред'явивши паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ужгородським МВ УМВС 24.06.1996 р., отримав готівкою через касу банку 30 000 доларів США (еквівалент у гривні 151 500 грн.) (т.1, а.с.71);

- додаткової угоди від 01 червня 2009 р. № 014/03-3/083-М/2 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, відповідно до якої сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу та строк його сплати, визначили, що фактична заборгованість позичальника становить 43444,44 долари США і збільшується на суму заборгованості за процентами, затвердили новий графік погашення за договором, що є Додатком № 1 до цієї додаткової угоди (т.1, а.с.84-87).

На підставі ухвали суду першої інстанції від 05.05.2014 р. НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області була проведена судова-почеркознавча експертиза (т.1, а.с.133-134).

Згідно з висновком експерта від 01.10.2014 р. № 15/638 підписи у графі «Заставодавець» на договорі застави обладнання, у графі «З даним договором ознайомлений. Один примірник договору отримав» на договорі поруки від 27 березня 2008 року, у графах «Позичальник» на кредитному договорі, у графі «Позичальник» на графіку повернення кредиту від 27 березня 2008 року (додаток № 1), у графі «Позичальник» на додатковій угоді № 014/03-3/083-М/2 від 27 березня 2008 р., у графі «Позичальник» на додатку № 1 до цієї додаткової угоди № 014/03-3/083-М/2 від 27 березня 2008 р. виконані ОСОБА_2

Вирішити питання про те, чи виконано ОСОБА_2 підпис у графі «Отримувач» на заяві про видачу готівки № К 5/2 від 2008 р. не надалося можливим.

Підписи у графі «Позичальник» на додатковій угоді № 014/03-3/083-М/1 від 27.03.2008 р., у графі «Позичальник» на графіку повернення кредиту від 27.03.2008 р. додаток № 2 виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (т.1, а.с.137-146).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на те, що експерт НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області у висновку від 01.10.2014 р. № 15/638 не надав відповіді на всі питання, вказані в ухвалі суду першої інстанції від 05.05.2014 р. в частині дослідження їх підписів на договорах, укладених з АТ «Райффайзен Банк Аваль», та на всіх документах, на підставі яких були видані кредитні кошти, не вказав, які обставини чи відсутність яких документів унеможливили вирішення питання про те, чи виконано підпис у графі «Отримувач» на заяві на видачу готівки № К 5/2 від 28.03.2008 р. ОСОБА_2, а також на те, що предметом експертного дослідження не була заява на видачу готівки у сумі 20 000 доларів США № К5/1 від 28 березня 2008 року, заявили клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи.

Представник банку у судових засіданнях 17 та 29 квітня 2015 року появнив, що надати оригінал заяви на видачу готівки № К 5/1 від 28 березня 2008 року банк не може, оскільки такий не зберігся.

Ухвалою апеляційного суду від 06 травня 2015 р. було призначено проведення у справі комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі (т.1,а.с.247-249).

Згідно з висновком комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів за матеріалами цивільної справи № 712/2-5619/2011 від 19.06.2015 р. № 1241 Київської незалежної науково-експертної установи підписи в графі «Підпис отримувача», зображення яких міститься в електрофотокопії заяв на видачу готівки №№ К 5/2, К 5/1 від 28.03.2008 р., та підпис в графі «Підпис отримувача» в оригіналі заяви на видачу готівки № К 5/2 від 28.03.2008 р. виконані не ОСОБА_2

Копії (ксерокопії) заяв на видачу готівки №№ К 5/2, К 5/1 від 28.03.2008 р. виготовлені за допомогою копіювально-розмножувальної техніки з лазерним електрофотографічним способом друку.

Електрофотографічна копія заяв на видачу готівки №№ К 5/2, К 5/1 від 28.03.2008 р. не містить ознак монтажу. Остаточно встановити чи мав місце монтаж підписів при виготовленні досліджуваного документа, можливо лише за наявності оригіналів, з яких було зроблено копію.

Підпис від імені ОСОБА_3 на 1, 2 і 3 аркушах оригіналу договору поруки № 014/03-3/083-Р від 27.03.2008 р. в графі «Поручитель» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_3 на 1 і 2 аркушах оригіналу додаткової угоди № 014/03-3/083-Р від 12 січня 2009 р. до договору поруки № 014/03-3/083-Р від 27.03.2008 р. в графі «Поручитель» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (т.2, а.с.13-24).

Таким чином наявними в матеріалах справи доказами беззаперечно доведено, що ОСОБА_3 не підписувала ні договір поруки № 014/03-3/083-Р від 27.03.2008 р., ні додаткову угоду № 014/03-3/083-Р/1 від 12 січня 2009 р. до цього договору поруки, а отже відсутні підстави вважати, що вона поручилася перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року.

Крім того, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою (постанова ВСУ від 17 грудня 2014 р. у справі за № 6-185 цс14), на що суд першої інстанції не звернув уваги та солідарно стягнув заборгованість з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6

На підставі експертних висновків судом також встановлено, що з наданих позивачем документів на підтвердження позовних вимог, ОСОБА_2 не підписував додаткову угоду № 014/03-3/083-М/1 від 12 січня 2009 р., графік повернення кредиту додаток 2 (у висновку експерта від 01.10.2014 р. № 15/638 помилково вказана дата цих документів - 27 березня 2008 р.), а також заяви на видачу готівки №№ К 5/2, К 5/1 від 28.03.2008 р.

З пояснень представника банку, наданого ним оригіналу заяви на видачу готівки № К 5/2 від 28.03.2008 р. та електрофотокопії заяви на видачу готівки № К 5/1 від 28.03.2008 р., вбачається, що грошові кошти за кредитним договором № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року були отримані у готівковій формі через касу банку, зокрема, 30 000 доларів США (еквівалент 151 500 грн.) на підставі заяви на видачу готівки № К5/2 та 20 000 доларів США (еквівалент 101 000 грн.) на підставі заяви на видачу готівки №К5/1 (т.1, а.с.51, 71).

Відповідач ОСОБА_2 в категоричній формі як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції заперечив факт отримання ним грошових коштів за кредитним договором № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року згідно з заявами на видачу готівки №№ К5/2 та К5/1 від 28.03.2008 р. і та обставина, що він не отримував 50 000 доларів США в готівковій формі через касу банку підтверджується, як уже зазначалося, висновком комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів за матеріалами цивільної справи № 712/2-5619/2011 від 19.06.2015 р. № 1241 Київської незалежної науково-експертної установи.

Крім того, при проведенні вказаної експертизи в порядку експертної ініціативи на підставі ст.13 ЗУ «Про судову експертизу» та п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 1950/5 від 16 грудня 2012 року, експертом було встановлено, що підписи від імені «Поручителя» ОСОБА_6, зображення яких знаходиться в електрофотокопії договору поруки № 014/03-3/083-Р від 04 травня 2011 року (т.1, а.с. 33-34), містять комплекс збіжних загальних та окремих ознак із зазначеними вище досліджуваними підписами в заявах на видачу готівки. В разі встановлення особи виконавця цих підписів від імені ОСОБА_6 та надання зразків його підпису, можна було б свідчити про виконання досліджуваних підписів в графі «Підпис отримувача» в електрофотокопії заяв на видачу готівки №№ К56/1, К5/2 від 28 березня 2008 року та в оригіналі заяви на видачу готівки № К5/2 від 28 березня 2008 року цією особою (т.2, а.с. 17).

У судовому засіданні в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції представник позивача також стверджував, що кредитні кошти з каси банку отримував відповідач ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13 липня 2006 року, якою ОСОБА_2 уповноважив його на такі дії (т.1, а.с 158).

Дійсно на а.с.49 тому 1 даної цивільної справи знаходиться нотаріальна посвідчена довіреність ОСОБА_2, видана ОСОБА_6

Проте зі змісту довіреності вбачається, що цією довіреністю ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси як приватного підприємця (зазначено свідоцтво про реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, видане 10.02.2003 р. за НОМЕР_1 Ужгородським міськвиконкомом) у відповідних правоохоронних органах, органах місцевої і державної влади, в органах державної виконавчої служби та у всіх інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування (в тому числі в органах державної податкової служби, пенсійному фонді та інших фондах); відкривати, користуватися та закривати від його імені усі види рахунків (карткові, поточні, депозитні та інші) у національній та іноземній валютах у всіх банківських установах України.

Тобто, зі змісту довіреності вбачається, що при її видачі і нотаріальному посвідченні ОСОБА_2 діяв як приватний підприємець, а не з використанням правового статусу фізичної особи. В той же час зі змісту кредитного договору вбачається, що при його укладенні ОСОБА_2 діяв з використанням правового статусу саме фізичної особи і отримав саме споживчий кредит.

Тому посилання представника банку на те, що банк правомірного видав грошові кошти ОСОБА_6 як представнику ОСОБА_2 за кредитним договором є безпідставними.

Крім того, з заяв на видачу готівки №№ К5/2 та К5/1 від 28.03.2008 р. вбачається, що отримувачем коштів у цих заявах вказаний ОСОБА_2, а також зазначено, що при отриманні коштів готівкою через касу банку був представлений паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ужгородським МВ УМВС 24.06.1996 р., хоча про втрату цього паспорту ОСОБА_2 заявив в Ужгородський МВ УМВС України ще 26.09.2002 р., що стверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.09.2002 р. (т.1, а.с.47-48) і у кредитному договорі зазначений зовсім інший паспорт.

Той факт, що ОСОБА_6 без законних підстав були видані кошти у готівковій формі через касу банку на підставі кредитного договору № 014/03-3/083-М від 27 березня 2008 року підтверджується також протоколом зустрічі представників банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 від 04 травня 2011 р., в якому зазначено, що фактичним користувачем кредитних коштів є ОСОБА_6 і сторони зустрічі погодилися з пропозицією про переоформлення кредиту на ОСОБА_6 (т.1, а.с.50), а також тим, що в цей же день 04 травня 2011 року між ПАТ «Райффаайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, за умовами якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за всіма зобов'язаннями ОСОБА_2 (т.1, а.с. 27-28).

Наданий позивачем меморіальний валютний ордер № 03-3/083-М від 28 березня 2008 року не є належним доказом виконання банком свого обов'язку щодо надання позичальнику ОСОБА_2 кредитних коштів, оскільки відповідно до п.1.191 Закону України від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій. Крім того, як уже зазначалося, матеріалами справи доведено, що видача коштів за кредитним договором здійснювалася в готівковій формі через касу банку і на підтвердження цього банком були представлені заяви на видачу готівки (т.1, а.с.10).

Відповідно до підп.3 і 4 п.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

За таких обставин, з урахуванням вимог підп.3 і 4 п.1 ст.309 ЦПК України, а також вимог ст.88 цього Кодексу щодо розподілу судових витрат між сторонами, ухвалене судом рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 429 458,93 грн., судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн., яка було предметом судового перегляду, підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.88, 307, 309, 316

ЦПК України, ст.ст.553, 1054 ЦК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 429 458,93 грн., стягнення судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн. скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 429 458,93 грн., стягнення судового збору у розмірі 1 700,00 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Панько В.Ф. Боднар О.В. Джуга С.Д.