Справа №477/281/15-ц 18.11.2015 18.11.2015 18.11.2015
Провадження №22-ц/784/2666/15
Справа №477/281/15-ц
Провадження № 22ц/784/2666/15 Головуючий у 1-ї інстанції Козаченко Р.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Харитоновій І.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2015 року

за його позовом

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, вимоги за яким зменшив, та остаточно просив про стягнення з відповідача за укладеним між сторонами 2 жовтня 2008 року кредитним договором - 15 466 грн. 56 коп. загальної суми заборгованості, яка складається з: 12 136 грн. 03 коп. заборгованості за процентами і 3330грн. 56 коп. заборгованості за комісією.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_3 в порушення умов укладеного з ним договору кредитування з використанням кредитної картки у встановлені строки не погашав тіло кредиту, проценти за користування кредитом і суми штрафів, у зв'язку з чим з нього на користь банка за заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року стягнуто 16 071 грн. 38 коп. заборгованості, яка складалася із тіла кредиту, процентів і штрафу.

Між тим, зазначене рішення суду позичальником виконано тільки у червні 2015 року, і тому банком додатково нараховані проценти за користування кредитними коштами та комісія.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2015 року у задоволенні позову банка відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким стягнути на користь банка усю суму заборгованості за процентами та комісією.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 жовтня 2008 року між позивачем і ОСОБА_3 укладено кредитний договір з використанням кредитної картки, за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 15 000грн. 00коп. під 2,5% на місяць або 30 % на рік із визначеним щомісячним платежем, який складається із суми нарахованих до оплати процентів та частини заборгованості по кредиту та суми овердрафту, та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За договором позичальнику було видано платіжну картку НОМЕР_1 строком дії до жовтня 2010 року.

Згідно до витягу із особового рахунку, відповідач ОСОБА_3 користувався кредитними коштами, отримуючи їх з карткового рахунку в межах строку дії платіжної картки. Останнє зняття готівки позичальник здійснив у вересні 2009 року, після чого став вносити гроші на рахунок з метою погашення заборгованості, яка склалася у зв'язку з порушенням ним зобов'язань по внесенню щомісячного платежу.

У зв'язку із зазначеним, в липні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав позов до суду.

17 жовтня 2011 року заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області позов банка задоволено частково, та на його користь з позичальника ОСОБА_3, в межах строку дії картки та кредитного договору, стягнуто 16 071 грн. 38 коп. заборгованості за кредитом, яка утворилася станом на 20 квітня 2011 року і складалася з: 14 756 грн. 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 814 грн. 91 коп. - заборгованості за процентами та 500грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу (а.с.12).

За виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2011 року, примусове виконання за ним закінчено 22 червня 2015 року, у зв'язку з фактично повним виконанням судового рішення боржником ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.60-67, 88, 92, 132-139).

В той же час, банком станом на 27 липня 2015 року додатково нарахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складається із заборгованості за процентами в розмірі 12 136грн. 03коп. і 3 330 грн. 56 коп. комісії, що розраховані ним накопичувальним підсумком (а.с.13-17, 43-44, 96).

Отже, установивши такі факти, суд першої інстанції невірно визначився із характером спірних правовідносин, не врахував положення ст. ст. 509, 526, 599, 610, 1048-1049, 1054 ЦК України, відповідні умови та правила надання банківських послуг і правила користування платіжною карткою, а також наявність інших обставин, які мають істотне значення для справи, і необґрунтовано відмовив у задоволенні позову банка в частині стягнення процентів.

При цьому, місцевий суд помилково вважав, що банк не має право на стягнення процентів за користування кредитом та комісією у зв'язку із закінченням строку дії договору та після рішення суду, яким вже стягнуто тіло кредиту.

Між тим, за правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України у справі за №6-1206цс15, вбачається, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Тому, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слідує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

В той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заборгованість за кредитним договором з використанням платіжної картки була зарахована на користь банка тільки у червні 2015 року, а відтак, у банка є право на отримання від позичальника процентів, нарахованих за користування кредитними коштами.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не дав та припустився помилки щодо підстав для відмови у стягненні заборгованості за процентами.

Заяв про застосування позовної давності до винесення судом рішення, у відповідності до частини 3 статті 267 ЦК України, сторонами у справі зроблено не було. А тому підстав для її застосування у суду апеляційної інстанції не має.

Щодо розміру, нарахованої заборгованості за процентами, то колегія суддів враховує, що спір з цього питання між сторонами відсутній.

Таким чином, рішення суду першій інстанції в частині відмови у стягненні процентів за кредитним договором ухвалено з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

За такого, колегія суддів у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне його скасувати в цієї частині та ухвалите нове, яким задовольнити позов банка щодо стягнення на його користь 12 136грн. 03коп. заборгованості за процентами.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову банка щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за комісією, суд першої інстанції діяв вірно, так як умовами укладеного між сторонами договору у вигляді заяви, та доданих до неї умов та правил, а також довідки про умови кредитування та тарифи, підписаної особисто відповідачем, передбачено нарахування комісії за річне обслуговування картки, зняття готівки з банкоматів і внесення безготівкового платежу та роздруківку чеку.

Тобто комісія нараховується банком за надання такого виду послуг, які відповідачу, після закінчення строку дії картки та стягнення заборгованості за рішенням суду не надавалися, а тому підстав для її додаткового нарахування за користування коштами поза строку дії договору немає.

Тому, підстав для скасування в цієї частині рішення суду немає.

Виходячи з наведеного, та керуючись положенням статті 88 ЦПК України, слід розподілити судові витрати наступним чином: стягнути з відповідача на користь банка 383грн. 67коп. витрат за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2015 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12 136грн. 03коп. заборгованості за процентами і 383грн. 67коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді