У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 23 серпня 2014 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір б/н, за умовами якого вона доручила, а відповідач зобов'язався виготовити та доставити ПВХ конструкції вартістю 2 700 грн протягом 30 робочих днів. Посилаючись на те, що конструкції були встановлені 27 лютого 2015 року, тобто з порушенням встановлених договором строків, просила задовольнити позов.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, в позовній заяві, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач не виготовив та не доставив ПВХ конструкції у строки, передбачені п. 3.2 договору, тому має сплатити неустойку відповідно до п. 5.2 договору та відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3.2 договору ним мала бути визначена загальна площа ПВХ конструкції.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що після виконання замовником п. 3.1 договору виконавець зобов'язується виготовити та доставити ПВХ конструкції протягом 30 робочих днів. Замовник повідомляється про доставку товару за добу. У випадку, якщо доставка не була проведена з вини замовника, то повторна доставка товару буде коштувати 200 грн (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору в разі невиконання виконавцем п. 3.2 цього договору з його власної вини, він повинен сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості зазначеного договору за кожен день прострочення (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Встановивши, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відповідальності відповідача за невиконання умов п. 4.2 цього договору, неналежне виконання умов п. п. 4.2, 4.3 договору відбулось з вини замовника, оскільки відповідно до показань свідків відповідач після виготовлення 2 вересня 2014 року ПВХ конструкції намагався повідомити про це ОСОБА_1, однак остання при телефонній розмові у вересні 2014 року відмовилась від встановлення вікон, а згодом не відповідала на телефонні дзвінки, відвідування її відповідачем і його працівниками по місцю проживання з метою повідомлення про виготовлення ПВХ конструкції і їх встановлення не дали позитивних результатів, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки порушень зобов'язань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не встановлено.

Прострочення кредитора є підставою для відстрочення виконання зобов'язання (ст. 613 ЦК України).

Дійшовши висновку, що у порушенні строків встановлення ПВХ конструкції вини відповідача нема, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для стягнення на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваних рішеннях висновків, які ґрунтуються на встановлених відповідно до поданих сторонами доказів обставинах та нормах матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов