Справа № 729/228/15-ц Провадження № 22-ц/795/1510/2015 Головуючий у I інстанції Кузюра В. О. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Губар В.С.

суддів:, ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні її позову про визнання права власності за набувальною давністю, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про те, що обєктом законного володіння є будинок, а ОСОБА_3 відкрито і добросовісно ним володіє більше 10 років, що підтверджується актом обстеження, поясненнями сторін та іншими документами у справі. Апелянт посилається, що суд неправильно застосував ч.1 ст.344 ЦК України. Як стверджує апелянт, судом не зроблено запит до нотаріальної контори і не зясовано коло спадкоємців ОСОБА_6, за якою на праві власності зареєстрований будинок. Як вказує апелянт, спадкоємець ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не претендує на будинок та підтвердила, що її, ОСОБА_7, мати продала колгоспу спірний будинок, а тому вона відмовляється брати участь в будь-яких діях стосовно цього будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок зареєстрований за ОСОБА_6, отже вона або її правонаступники повинні бути відповідачами, а за їх відсутності відповідачем повинна бути Бобровицька міська рада.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону і з ним погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями в м.Бобровиця, вул. 30 років Перемоги, №197. Відповідачем по справі було визначено ОСОБА_4, у якої, як зазначала позивач, вона купила спірний будинок ще у 2002 році.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Судом встановлено і зазначене підтвердила відповідач ОСОБА_4, що ОСОБА_3 у 2002 р. придбала у неї житловий будинок за 10 000 грн., відповідач передала їй документи на будинок і ключі. Проте, відповідно до чинного законодавства зазначений договір купівлі-продажу належним чином оформлено не було. Таким чином, оскільки позивач володіла та користувалась спірним будинком за домовленістю із ОСОБА_4, то в даному випадку до спірних правовідносин положення ст.344 ЦК України не можуть бути застосовані.

Крім того, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З викладеного вбачається, що суд зобовязаний вирішити справу за тим позовом, що предявлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до розяснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позивачем самостійно визначено відповідачем ОСОБА_4 як власника житлового будинку, що знаходиться в м.Бобровиця, вул. 30 років Перемоги, № 197. Проте, відповідно до інформації КП „Ніжинське МБТІ, право власності на спірний житловий будинок станом на 31.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_6 вцілому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бобровицькою Державною нотаріальною конторою 11.06.1974 р. за реєстраційним номером 1439 (а.с.45) і в матеріалах справи відсутні відомості про оформлення права власності на ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що спадкоємець ОСОБА_6, на яку зареєстрований будинок, її дочка ОСОБА_7 підтвердила, що мати продала колгоспу спірний будинок, а тому вона відмовляється брати участь в будь-яких діях стосовно нього, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами, враховуючи також те, що ОСОБА_7 не є стороною у справі.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: