Справа №591/7310/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 22-ц/788/1350/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Сумижитло», про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що є надавачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зокрема, до квартири відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. За період з 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2014 року відповідач допустив заборгованість зі сплати вказаних послуг в сумі 2631,32 грн., в тому числі з: опалення - 2430,40 грн., гарячого водопостачання - 157,40 грн., абонплати - 43,52 грн., яку позивач просив стягнути з нього на свою користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго».

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що факт приєднання квартири відповідача до системи централізованого опалення та постачання гарячої води, а також факт споживання ним наданих ТОВ «Сумитеплоенерго» послуг сторонами визнаний та не оспорювався, тому не потребує доказування. Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач отримує від позивача неякісні житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач не довів належними доказами тих обставин, що він отримував від позивача послуги неналежної якості або взагалі їх не отримував за той період, коли у нього виникла заборгованість, що було б підставою для зменшення суми боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ТОВ «Сумитеплоенерго» Кишиченка Р.С. про задоволення апеляційної скарги і урахування позиції позивача про зменшення суми позову, пояснення відповідача ОСОБА_3 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та на законних підставах проживає у АДРЕСА_1 (а.с.31), користується житлово-комунальними послугами, в тому числі і послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, які виробляє та надає в якості виконавця послуг позивач ТОВ «Сумитеплоенерго», що підтверджується рішенням Сумської міської ради від 03 серпня 2005 року № 1338-МР, а також рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 грудня 2005 року № 720 та від 20 травня 2011 року № 322 (а.с.18, 19-20, 21).

За період з 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2014 року відповідач не в повному обсязі сплачував за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2631 грн. 32 коп., а саме: за опалення - 2430,40грн., гаряче водопостачання - 157,40 грн. та абонплату - 43,52 грн., що підтверджується оборотною відомістю (а.с.7-15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не отримував від позивача за вказаний у позові період житлово-комунальні послуги належності якості, оскільки мешканці сусідніх квартир в цьому житловому будинку здійснили самовільне переобладнання систем теплопостачання, у зв'язку з чим, як вважав суд першої інстанції, відповідач не зобов'язаний сплачувати за неякісні послуги.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч.ч.5, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Вказаний обов'язок споживача щодо оплати житлово-комунальних послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений також п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також у п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року йдеться про те, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку, про що вказано у ч.6 ст.25 Закону України «Про теплопостачання».

В свою чергу, вимогами п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Як зазначено в п.6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Як передбачено підпунктом 9 п.29 вказаних Правил, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт.

Крім того, вимогами п.п.33-38 вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Також у п.п.29, 32 вказаних Правил йдеться про те, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а виконавець, відповідно, зобов'язаний звільнити споживача від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт, проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за вказаний у позові період взагалі не надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто, відповідачем вказані обставини не доведені і судом вони не встановлені, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про констатацію факту з цього приводу є необґрунтованим.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що у 2007 році позивач надавав відповідачу неякісні послуги, як і за весь спірний період також - не в повній мірі відповідає встановленим у справі обставинам і ґрунтується на припущеннях. Зокрема, стосовно ненадання якісних послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання відповідач звертався до позивача лише у 2007 році, з приводу чого відповідною комісією був складений акт-претензія від 03 грудня 2007 року. У вказаному акті зафіксовані наступні відхилення: температура в квартирі + 18°С (верхова квартира), температура гарячої води + 36°С та вказаний термін порушень: з 29 жовтня 2007 року до 03 грудня 2007 року, а також запропоновано позивачу зробити перерахунок розміру оплати за надані послуги (а.с.43).

Також з оборотної відомості за особовим рахунком споживача ОСОБА_3 за грудень 2007 року вбачається, що йому був зроблений перерахунок вартості спожитих комунальних послуг на загальну суму 86,32 грн., в тому числі: опалення - 24,44 грн., гаряча вода - 60,88 грн. (а.с.7-15).

В той же час, у службовій записці позивача від 16 липня 2014 року зазначено, що відповідач з приводу надання неякісних послуг з опалення та гарячого водопостачання за період опалювальних періодів 2012 - 2013 рр. та 2013 - 2014 рр. до них не звертався (а.с.42).

Вказані обставини відповідачем не спростовані належними і допустимими доказами, як і не доведено ним зворотнього.

Отже, беручи до уваги обставини того, що якихось зауважень з приводу ненадання чи надання неналежних житлово-комунальних послуг відповідач за визначений у позові період (з 01 жовтня 2006 року по 30 квітня 2014 року) до позивача не пред'являв, тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води належної якості, окрім певного періоду у 2007 році, а відповідач, відповідно, користувався вказаними послугами і зобов'язаний був своєчасно та в повній мірі сплачувати гроші за надані послуги, враховуючи, що відповідно до ст.11 ЦК України між ними виникли взаємні права та обов'язки, які повинні з обох сторін виконуватись належним чином.

При цьому, на думку колегії суддів, не можуть слугувати належними і допустимими доказами щодо ненадання відповідачу належної якості житлово-комунальних послуг за вказаний у позові період наявні в матеріалах справи акти від 30 листопада 2014 року та від 21 грудня 2014 року, складені мешканцями квартир житлового будинку, де мешкає відповідач, в тому числі і останнім, про невідповідність температури гарячої води нормативним показникам та про відсутність подачі гарячої води в нічний період часу, так як ці акти складені без дотримання вимог п.п.33-38 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с.46, 47, 48, 49), а також поза межами періоду стягнення, вказаного в позові.

Крім того, як вказано у складеному представниками ТОВ «Сумитеплоенерго» акті обстеження систем централізованого теплопостачання квартири відповідача від 20 лютого 2015 року, підписаного і відповідачем, а також вбачається із відповіді третьої особи КП «Сумижитло» від 18 серпня 2014 року на ім'я відповідача, в жилому приміщенні за місцем проживання ОСОБА_3 зафіксовано, що температура повітря в квартирі становить + 21°С, що відповідає санітарній нормі, а також виявлено, що у його квартирі зменшена пропускна можливість трубопроводу в системі гарячого водопостачання за рахунок того, що власники сусідніх квартир допустили самовільні переобладнання (а.с.41, 72).

У зв'язку із зазначеним, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та при наявності порушення судом норм матеріального і процесуального права, рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, з урахуванням поданої позивачем заяви про перерахунок боргу, тобто, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 2300 грн. 17 коп.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Так, з урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 212 грн. 96 коп., а також за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 106 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року в даній справі скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 2300 грн. 17 коп., судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 212 грн. 96 коп., а також судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 106 грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -