Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/8487/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Києво-Святошинського районного суду, Київської області, мотивуючи це тим, що, вона з 16 лютого 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 Шлюб був зареєстрований у відділі РАЦС Києво - Святошинського управління юстиції Київської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 6.

Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2013 року їхній шлюб був розірваний.

Рішення суду не оскаржувалось.

Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 матеріально утримує та належним чином піклуюється про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Починаючи з 2011 року позивач з ОСОБА_3, щонайменше два рази на рік відвідувала рідних в Республіці Молдова, де проживає її батько, а також її дідусь та бабуся, для її дитини прадідусь та прабабуся - відповідно. Дід та прабабуся та прадідусь дуже люблять ОСОБА_3, тому завжди оточували дитину всебічною турботою та завдяки відвідуванню історичних міст, дитячих вистав, різноманітних дитячих майданчиків, парків відпочинку та скверів завжди сприяли сталому розвитку дитини.

З огляду на цю обставину, позивач має намір влітку з 15 серпня по 15 вересня 2015 року, разом із донькою, відвідати батьків з метою її оздоровлення та відпочинку.

Не зважаючи на це, колишній чоловік - ОСОБА_2, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

29 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірини Олександрівни (адреса: АДРЕСА_2). Із заявою про призначення дати і часу вчинення нотаріальної дії, а саме для оформлення Заяви від імені батька, ОСОБА_2, про згоду на тимчасовий виїзд дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон для відвідування дідуся та прабабусі м. Кишинів Республіка Молдова у період з серпня по 15 вересня 2015 року.

29 липня 2015 року при сприянні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. був складений лист повідомлення про призначення вищезгаданої нотаріальної дії на 11.00 год. 04.08.2015р., та відправлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням.

04.08.2015 року вказана нотаріальна дія не відбулася у зв'язку із неявкою ОСОБА_2 до нотаріуса.

В телефонній розмові з матір'ю ОСОБА_2 остання повідомила, що ОСОБА_2 не з'явиться до нотаріуса для вчинення вищевказаної нотаріальної дії, оскільки не має наміру давати свою згоду на виїзд дочки до Республіки Молдова.

06 серпня 2015 року позивач, вкотре, повторно по телефону просила колишнього чоловіка надати згоду на виїзд їхньої дитини за межі України, на що останній безпідставно, без жодних аргументів, назло, відповідав відмовою.

Тому позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, без згоди її батька, ОСОБА_2 до м. Кишинів Республіка Молдова, щорічно, на період з 15 червня до 15 вересня включно, терміном не більше як на 90 діб. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача направив до суду письмові заперечення по даній позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Києво-Святошинського управління юстиції Київської області, актовий запис № 6.

Від шлюбу сторони мають непонолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2013 року шлюб був розірваний.

Відповідно Розпорядження Києво-Святошинської РДА Київської області від 13 лютого 2015 року № 75 встановлено дні та години участі батька - гр. ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3, у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихідні перша, третя субота місяця з 10 години до 18 години неділі.

29 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірини Олександрівни, з подальшим направлення відповідачу листа повідомлення з запрошенням для явки для вчинення нотаріальної дії, а саме оформлення заяви від імені батька, ОСОБА_2, про згоду на тимчасовий виїзд дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон для відвідування дідуся та бабусі до республіки Молдова у період з серпень по вересень 2015 року.

Для здійснення відповідної нотаріальної дії відповідач не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.

Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 від 27.02.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Суд, приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що відповідач на вимогу позивача відмовляється та ухиляється надати певний дозвіл на виїзд за кордон дитини. У своїй позовній заяві сама позивач зазначала, що починаючи з 2011 року вона з донькою, щонайменше два рази на рік відвідувала рідних в Республіці Молдова, де проживає її батько.

Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Отже, діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 Сімейного Кодексу України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 313 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.