РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5998/15-ц

пр. № 2/759/3509/15

22 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарях Ярмощук К.А., Прохоренко К.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1, обгрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири, яку він не може оформити, оскільки у нього відсутні оригинали правовстановлюючих документів на неї та з огляду на те, що державна реєстрація права власності на зазначену квартиру зареєстровано за його братом ОСОБА_3, який зараз перебуває в місцях позбавлення волі за вбивство їх із ним батька, тепер спадкодавця ОСОБА_2, який за своє життя вказану квартиру йому подарував.

Зазначив і те, що після засудження за вбивство батька ОСОБА_2- ОСОБА_3, договір дарування вартири АДРЕСА_1, що укладався між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.05.2013 року було розірвано, ОСОБА_3 усунуто від права на спадкування після спадкодавця ОСОБА_2.

Зазначив і те, що він вже звертався до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття вказаної спадщини, у оформленні якої йому було відмовлено у зв"язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття такої, проте згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03.02.2015 року такий строк йому було визначено додатково. Після вказаного він знову звернувся до вказаного нотаріуса задля оформлення спадщини, проте і цього разу йому було відмовлено з підстав відсутності у нього правовстановлюючих документів на вказану квартиру та з огляду на те, що державна реєстрація права власності на квартиру зареєстровано за його братом ОСОБА_3, з огляду на, що він вимушений звернутися до суду з таким позовом за захистом своїх прав.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, згідно яких просить слухати справу без його участі, постановивши рішення згідно закону.

У зв'язку із зазначеним, суд вважає можливим розглядати справу без участі не з'явившогося у судове засідання представника відповідача, який не виявив бажання бути присутнім під час розгляду справи, за наявними матеріалами справи та наданими доказами.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов′язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріаліх цієї справи.

Мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації смерті в м. Києві 01.11.2011 року, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 18322.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті матері позивача ОСОБА_5 не заводилася.

Батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане Відділом реєстрації смерті в м. Києві 02.11.2011 року, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 18578.

Відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року, ОСОБА_3 визнано винним у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_2, внаслідок яких спричинено смерть потерпілому. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року залишено без змін.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складалась з однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яку той придбав згідно договір купівлі-продажу від 16.11.2010 року, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. та внесено у відповідний реєстр правочинів за № 1044, що підтверджується відповідною нотаріально завіреною копією такого договору купівлі-продажу, який було надано на запит суду приватним нотаріусом Лавриненко О.І.

Відповідне право власності за ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Київському БТІ , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, копія якого була надана на запит суду Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори.

З"ясовано і те, що 10.03.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири, згідно якого ОСОБА_2подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується нотаріально посвідченою копією вказаного договору, яку було надано на запит суду Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою та відповіддю на запит суду Київського БТІ, згідно якої відповідне право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 10.09.2013 року, такий договір дарування квартири розірваний у зв"язку із вбивством дарувальника ОСОБА_2 - обдарованим ОСОБА_3, також ОСОБА_3 усунуто від права на спадкування після спадкодавця ОСОБА_2

Отже, з огляду на викладене та норм, які регулюють питання спадкування, зокрема ст ст. 1216, 1217, 1218, 1219, 1220, 1222, 1224, 1258, 1261 ЦК України вбачється, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1, а спадковою масою після смерті ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_1, незважаючи на те, що право власності на таку досі зареєстровано за ОСОБА_3 з огляду на ч. 1 ст. 727 ЦК України, яка визначає, що якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування, а згідно ч. 5 цієї ж статті у разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов"язаний повернути дарунок у натурі, що вказує на те, що правовим наслідком розірвання договору дарування квартири в судовому порядку є повернення всього отриманого в результаті вчинення правочину, і як наслідок, позбавлення права власності на отриманий дарунок (квартиру) ОСОБА_3

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини.

Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи щодо спадкодавця ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька 16.05.2014 року, проте згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 16.05.2014 року у видачі відповідного свідоцтва на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено у зв"язку з пропуском передбаченого законом шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2015 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Повторну заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 подав до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 25.02.2015 року, проте згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02.04.2015 року у видачі відповідного свідоцтва на спадщину за законом ОСОБА_1 було також відмовлено у зв"язку з відсутностю у нього правовстановлюючих документів на вказану квартиру та з огляду на те, що державна реєстрація права власності на квартиру зареєстровано за його братом ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, судом встановлено, що дійсно належні позивачу права щодо власності на спадкове майно вказаної вище квартири, з огляду на вище зроблені судом висновки, не визнаються іншими особами, такі підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем відповідного права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку.

Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки такі вимоги є обгрунтованими, бо відповідають нормам матеріального права, які підлягають застосуванню при даних правовідносинах, перевірені представленими належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 392, 727, 1216, 1217, 1218, 1219, 1220, 1222, 1258, 1261, 1297 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,50 кв.м. у тому числі жилою площею 17,80 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва, для осіб які були відсутні під час оголошення рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя