У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Скулинської сільської ради Ковельського району Волинської області до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Скулинська сільська рада Ковельського району Волинської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому, посилаючись на самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,022 га по АДРЕСА_1, просила звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) встановленої огорожі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 травня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,022 га по АДРЕСА_1 та за власний рахунок привести її у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) встановленої огорожі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що актом обстеження земельної ділянки від 25 вересня 2013 року підтверджено факт самовільного зайняття ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,022 га по АДРЕСА_1, у звязку з чим відповідача було зобов'язано до 28 вересня 2013 року демонтувати незаконно встановлену огорожу на вказаній земельній ділянці.

Згідно з актами обстеження земельної ділянки від 12 березня та 18 травня 2015 року ОСОБА_4 вказані порушення не усунула (а. с. 6).

У зв'язку із невиконаннм приписів Скулинської сільської ради Ковельського району Волинської області щодо усунення порушень земельного законодавства ОСОБА_4 була притягнута до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 188-5 КУпАП.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, посилаючись на приписи ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із доведеності факту самовільного зайняття відповідачем частини належної позивачу земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про відсутність у неї адміністративного стягнення за самовільне захоплення земельної ділянки безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги про законність користування спірною земельною ділянкою не підтвердженні будь-якими доказами, а доводи скарги про безпідставне відхилення клопотання про дослідження оригіналу генерального плану забудови с. Скулин Ковельського району Волинської області - безпідставні, оскільки вони були предметом дослідження в судах та їм надана належна оцінка.

З огляду на таке доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

В. О. Савченко