Номер провадження: 22-ц/785/5898/15
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н.І.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Української транспортної страхової компанії, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 (далі - позивач-1), ОСОБА_4 (далі - позивач-2) звернулись до Української транспортної страхової компанії (далі - відповідач-1), ОСОБА_5 (далі - відповідач-2) з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, за наступних обставин.

05 липня 2013 року о 13 годині 33 хвилини відповідач-2, керуючи автомобілем «Ниссан Максима» р/номер НОМЕР_1, виїжджаючи з АЗС «КАТРАЛ» по вулиці Дніпропетровська дорога, 123в, в місті Одесі, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, а також не звернувся за допомогою до сторонніх осіб внаслідок чого допустив зіткнення зі стоячим поза ним автомобілем марки «Мерседес» під керуванням позивача-1., чим порушив ст. 124 КУпАП, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а його власнику позивачу-2 та водію позивачу-1 заподіяно моральну та матеріальну шкоду.

01 жовтня 2013 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси провадженню по справі про притягнення відповідача-2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 126 КУпАП - закрито.

В результаті зіткнення автомобіль «Мерседес» р/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження та був доставлений на стоянку евакуатором. У зв'язку із скоєнням ДТП відповідачем-2 власнику автомобіля «Мерседес» позивачу-2 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, котрі визначаються в наступному:

- розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля позивача-2 в результаті ДТП , становить 12 139, 09 грн.

- вартість проведення експертного дослідження складає 500 грн.;

- вартість доставки автомобіля «Мерседес» евакуатором та його зберігання складає 660 грн.;

- фактична сума ремонту автомобіля «Мерседес» склала 13 500 грн.

Різницю між фактичною вартістю ремонту 13 500 грн. та сумою спричиненої шкоди, зазначеної у експертному висновку 12 139, 09 грн., тобто 1360,91 грн. (13 500-12 139,09 = 1360) повинен відшкодувати відповідач-2.

Цивільно-правова відповідальність відповідача-2 застрахована в «Українській транспортній страховій компанії» відповідач-1, що підтверджується страховим полісом АС № 2298270, виданим 17 квітня 2013 року.

Згідно з вказаним договором страхування матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль позивача-1 відшкодовується відповідачем-1 за мінусом франшизи, яка складає 500 грн. (12 139.09 грн. - 500 грн. = 11 639 грн.09 коп.).

Відповідно франшиза в сумі 500 грн. підлягає стягненню з відповідача-2.

Таким чином, відповідач-1 повинен відшкодувати позивачу-2 страхове відшкодування по відновленню автомобіля в розмірі 11 639, 09 грн, вартість експертного дослідження 500 грн. та вартість транспортировки та зберігання автомобіля 660 грн., а всього 12 799, 09 грн. (11 639.09 + 500 + 660= 12799.09).

Відповідач-2 повинен відшкодувати позивачу-2 матеріальну шкоду в розмірі 1 360, 91 грн, а саме : франшизу 500 грн. та різницю між вартістю фактичного ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням 860 грн. 91 коп.

Таким чином, позивачу-2 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 14 160 грн. (12 799,09+500(франшиза)+860,91=14 160 грн ), з якої 12 799,09 грн. підлягає відшкодуванню Відповідачем-1, а 1360,91 грн. - Відповідачем-2.

Також на свою користь позивач-2 просив стягнути з відповідача-2 суму моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Автомобіль «Мерседес» знаходився в експлуатації позивача-1, який є фізичною особою-підприємцем.

На вказаному автомобілі позивач-1 здійснював вантажні перевозки, згідно своєї підприємницької діяльності, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру в графі «вид діяльності»: «Надання послуг перевезення речей».

У зв'язку з пошкодженням автомобіля позивач-1 на протязі 5 місяців не використовував автомобіль, а займався його відновленням та поніс матеріальні збитки у вигляді не отриманої вигоди.

Згідно довідки № 1877 від 17 квітня 2014 року державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси, в 2013 році сума доходу позивача-1 за час фактичної роботи (7 місяців) склала 142 400 грн., тобто 20 343 грн. на місяць (142 400:7= 20 343). За 5 місяців вимушеного простою позивач-1 поніс збитки в розмірі 101 715 грн.

Зазначену суму позивач-1 просить стягнути з відповідача-2 на свою користь.

Крім того, на оплату правової допомоги позивач-1 витратив грошові кошти в сумі 4 800 грн., що підтверджується квитанцією № 53049 від 03 жовтня 2013 року.

Таким чином, відповідач-2 повинен відшкодувати позивачу-1 спричинені йому моральні збитки в розмірі 101 715 грн. та витрати на оплату правової допомоги в сумі 4 800 грн., а всього 106 515 грн.

Також позивач-1 стверджує, що в результаті ДТП діями відповідача-2 йому спричинено моральну шкоду, яка визначається :у його душевних стражданнях у зв'язку з пошкодженням автомобіля,у втраті клієнтів, у найманні іншого автомобіля з водієм, у неможливості виконання договірних обов'язків та використання свого майна, а тому просить стягнути з відповідача-2 моральну шкоду, яку він оцінює в суму 40 000 грн.

В судовому засіданні:

- позивачі та їх представник підтримав позовні вимоги в повному обсязі;

- відповідач-1 надав письмові заперечення, в яких позов не визнав;

- відповідач-2 та його представник позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з Української транспортної страхової компанії на користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду в сумі 12799,09 грн.

Стягнути з Української транспортної страхової компанії на користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду в сумі 1360,91 грн. та франшизу сумі 500,00 грн.

Стягнуто з Української транспортної страхової компанії судовий збір на користь держави в сумі 127,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного позову на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

05 липня 2013 року о 13 годині 33 хвилини відповідач-2, керуючи автомобілем «Ниссан Максима» р/номер НОМЕР_1, виїжджаючи з АЗС «КАТРАЛ» по вулиці Дніпропетровська дорога, 123в, в місті Одесі, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення зі стоячим поза ним автомобілем марки «Мерседес» під керуванням позивача-1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 49).

Згідно виданих довідок на ім'я позивача-1 та відповідача-2 встановлено, що в результаті ДТП автомобілі сторін отримали механічні пошкодження (а.с. 52-53).

Протокол про адміністративне правопорушення від 05 липня 2013 року складено відносно відповідача-2 за ст.126 КУпАП (а.с. 49).

01 жовтня 2013 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси провадження по справі про притягнення відповідача-2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 126 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю події вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 60).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2013 року постанова суду від 01 жовтня 2013 року залишена без змін (а.с. 83).

Згідно експертного висновку № 197/13 від 29 липня 2013 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля позивача-2 в результаті ДТП , становить 12 139, 09 грн. (а.с. 15-22).

Вартість проведення експертного дослідження складає 500 грн., що підтверджується квитанцією № 58 від 12 вересня 2013 року (а.с. 39).

Вартість доставки автомобіля «Мерседес» евакуатором та його зберігання складає 660 грн., що підтверджується рахунком № 163 від 05 серпня 2013 року та квитанцією № 11468606 від 14 серпня 2013 року (а.с. 40).

Фактична сума ремонту автомобіля «Мерседес» склала 13 500 грн., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру № 111 від 07 серпня 2013 року та актами виконаних робіт № 38 від 07 серпня 2013 року (а.с. 41-42).

Різниця між фактичною вартістю ремонту 13 500 грн. та сумою спричиненої шкоди, зазначеної у експертному висновку 12 139, 09 грн., тобто 1360,91 грн. (13 500-12 139,09= 1360) повинен відшкодувати відповідач-2.

Згідно з договором страхування матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль позивача-1 відшкодовується відповідачем-1 за мінусом франшизи, яка складає 500 грн. (12 139.09 грн. - 500 грн. = 11 639 грн.09 коп.).

Відповідно франшиза в сумі 500 грн. підлягає стягненню з відповідача-2.

Таким чином, відповідач-1 повинен відшкодувати позивачу-2 страхове відшкодування по відновленню автомобіля в розмірі 11 639, 09 грн., вартість експертного дослідження 500 грн. та вартість транспортировки та зберігання автомобіля 660 грн., а всього 12 799, 09 грн. (11 639.09 + 500 + 660= 12799.09).

Згідно висновку спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 19 серпня 2013 року № 11/А-148 механічні пошкодження встановлені лише на автомобілі відповідача-2.

На момент дослідження встановити пошкодження автомобіля позивача-2 неможливо, оскільки автомобіль повністю відновлений (а.с. 84).

на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що відповідач-1 повинен відшкодувати позивачу-2 страхове відшкодування по відновленню автомобіля в розмірі 11 639, 09 грн., вартість експертного дослідження 500 грн., вартість транспортування та зберігання автомобіля 660 грн., а всього 12 799, 09 грн.

Різницю між фактичною вартістю ремонту 13 500 грн. та сумою спричиненої шкоди, зазначеної у експертному висновку 12 139, 09 грн., тобто 1360,91 грн. повинен відшкодувати відповідач-2 на користь позивача-2, як власника автомобіля.

Заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача-2 на користь позивача-1 моральної шкоди в розмірі 106515 грн. ( з урахуванням витрат на правову допомогу 4800 грн.) та 40000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивач-1 не є власником автомобілю, якому завдано пошкодження, доказів спричинення моральної шкоди не надано.

Твердження позивача-1 стосовно відновлення автомобіля протягом 5-ти місяців і понесення матеріальних збитків у вигляді неотриманої вигоди є необґрунтованими та протирічать фактичним обставинам та матеріалам справи.

Заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача-2 на користь позивача-2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Позивачем-2 не заявлені позовні вимоги щодо стягнення судових витрат, в тому числі і оплати на правову допомогу.

При цьому, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України.

На підставі зазначеного вище, судова колегія вважає, що відповідач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Української транспортної страхової компанії, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда