Справа № 146/562/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" травня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Семко Г.В.,

при секретарі Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 001-01026-130707 від 13 липня 2007 року (далі - Договір) ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2670 грн. За умовами договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. За обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.55 % в місяць. Позивач вказує, що банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 2670 про що свідчить меморіальний ордер № 24364705 від 13.07.2007 року.

Зобов'язання за Договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 17 березня 2015 року заборгованість за Договором становить 1859,20 грн, що складається з наступного: 1543,17 грн - заборгованість за сумою кредиту;37,93 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 278,10 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з позовом не згідний, заперечує про його задоволення. Зазначив, що кредит він брав для придбання майна, а саме спальні та м'якого гарнітура. Кредит він погасив повністю. Крім цього просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову..

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову в задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 13 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір (далі - Договір) № 001-01026-130707 на суму в розмірі 2670 грн на придбання майна, а також у розмірі 320,40 грн на сплату страхового платежу, що разом складають суму кредиту 2990,40 грн. Кредит надається на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів не пізніше ніж 12 липня 2008 року на умовах визначених цим договором. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12.0% на рік (а. с. 4-5). .

Згідно з п. 1.3 Договору з підписанням цього договору позичальник доручає кредитору перерахувати продавцю майна за реквізитами ФОП ОСОБА_2 частину суми кредиту (без врахування суми плати за надання Кредиту; ЗАТ «СК «Брама життя» суму страхового платежу.

Пункт договору 2.1 вказує, що днем надання кредиту вважається день списання суми кредиту з позичкового рахунку вказаного в п. 1.4 цього договору.

Згідно з п.2.4, 2.5 Договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісячно в день, який відповідає даті укладення цього договору на суму фактичної заборгованості за кредитом виходячи з кількості днів в періоді нарахування. За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 1,55 % в місяць.

Відповідно до п. 2.8 Договору починаючи з місяця , що слідує за місяцем в якому наданий кредит, позичальник щомісячно не пізніше 13 числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом. Заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи у розмірі 313 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору від 13 липня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 17.03.2015 року становить 1859,20 грн, що складається з наступного: 1543,17 грн - заборгованість за сумою кредиту;37,93 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 278,10 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір № 001-01026-130707 від 13 липня 2007 року, встановлено факт належного виконання зобов'язання банком за договором, що підтверджується меморіальним ордером № 24364705 від 13.07.2007р. та неналежне його виконання з боку відповідача.

З цих підстав позивач має право на одержання від відповідача ОСОБА_1 вищевказаної суми заборгованості за кредитним договором.

Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що ним було сплачено всю суму кредиту, судом не можуть бути взяті до уваги , поскільки ним не надано належних доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Споживчий кредит -це кошти що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти ( споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частинами 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім цього, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-24 цс 14 та в постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Оскільки кредитним договором № 001-01026-130707 від 13 липня 2007 року встановлено кінцевий термін повернення кредиту 12 липня 2008 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано ПАТ "Дельта банк" до суду 30 квітня 2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, який закінчився 12 липня 2011 року. Доказів про зупинення, переривання або зміни строку позовної давності по даній справі, а також про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

У судовому засіданні, до ухвалення судового рішення ОСОБА_1 заявив про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом ним пропущено з поважних причин.

Таким чином з огляду на вищевказане, оскільки відповідачем в судовому засідання заявлено про застосування строку позовної давності, а представником позивача не було надано суду жодних доказів того, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 60, 179, 209, 212-215, ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2015 року

Суддя: Г. В. Семко