Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на частину будинку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на частину будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 57/200 частини будинку АДРЕСА_1, який складається із: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 44,3 кв. м, загальною площею 83,6 кв. м, прибудови літ. а-1 площею 12 кв. м, літньої кухні літ. Б площею 8,8 кв. м, погрібу літ. В площею 23,6 кв. м, сараю літ. Г площею 3,5 кв. м, вбиральні літ. Е площею 1 кв. м, сараю літ. 3 площею 6,7 кв. м, гаражу літ. М. площею 31,2 кв. м, навісу літ. О площею 6,6 кв. м, навісу літ. Н площею 4,5 кв. м, споруди № 1, 3, 5, 7, 10, які належали ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 57/200 частини будинку АДРЕСА_1, який складається із: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 83,6 кв. м; житловою площею 44,3 кв. м (житлова кімната площею 14,2 кв. м; житлова кімната площею 2,1 кв. м; житлова кімната площею 4,8 кв. м; кухня площею 6,6 кв. м, туалет площею 2,3 кв. м; коридор площею 7,3 кв. м; житлова кімната площею 16,3 кв. м; житлова кімната площею 6,9 кв. м; кухня площею 6,5 кв. м; комора площею 1,6 кв. м; коридор площею 6,9 кв. м; сарай площею 8,1 кв. м); прибудова літ. а-1 площею 12 кв. м; господарських будівель: літня кухня літ. Б площею 8,8 кв. м, погріб літ. В площею 23,6 кв. м, сарай літ. Г площею 3,5 кв. м; вбиральня літ. Е площею 1 кв. м; сарай літ. З площею 6,7 кв. м, гараж літ. М площею 31,2 кв. м, навіс літ. О площею 6,6 кв. м, навіс літ. Н площею 4,5 кв. м; споруди № 1, 3, 5, 7, 10, які належали ОСОБА_2

У поданій касаційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2012 року припинено право власності ОСОБА_2 на 57/200 частини будинку по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за 57/200 частини будинку. Рішення суду вступило в законну силу.

На виконання рішення суду від 29 травня 2012 року на депозитний рахунок Ленінською ДВС було внесено грошові кошти у розмірі 50 207 грн 51 коп., у зв'язку з чим 12 липня 2012 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Між тим, зазначеним рішенням суду питання про право власності за ОСОБА_1 не вирішено.

При розгляді справи судом установлено, що 30 вересня 2013 року рішенням реєстраційної служби ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки в рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2012 року не зазначена загальна та житлова плота припиненої частки будинку, а також відсутні літери опису майна.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи за ним право власності на 57/200 частини будинку, зазначив розміри загальної, житлової площі та прибудови, але не зазначив, з яких приміщень (розмір) вона складається.

За таких обставин апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив, визнав за ОСОБА_1 право власності на 57/200 частини будинку та зазначив приміщення та їх площу.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко