У х в а л а

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

23 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2002 році він набув у власність квартиру АДРЕСА_1, що підтверджено Свідоцтвом про право власності на квартиру від 11 вересня 2002 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації за № 1303- С/КІ, серія НОМЕР_1. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2009 року спірну квартиру було визнано спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Однак зазначеним рішенням не визначено було порядок користування квартирою, а згоди в цій частині в добровільному порядку з відповідачкою досягнуто не було і остання перешкоджає позивачу користуватися жилим приміщенням починаючи з 2003 року. Відповідачка змінила замки на вхідних дверях, ключи від нового замка позивачу не передала, і таким чином доступ до квартири у позивача відсутній. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням, зокрема: виділивши ОСОБА_4 ізольовану кімнату площею 23,3 кв м та ізольовану кімнату площею 13,8 кв м; ОСОБА_5 виділити ізольовані кімнати площею 16, 6 кв м та 16,5 кв м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні співвласників.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 50 000,00 грн моральної шкоди за порушення права користуватися та розпоряджатися спільною частковою власністю.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування зазначеною квартирою. Виділено у користування ОСОБА_4 житлові кімнати площею 23, 3 кв м та 13,8 кв м. Виділено у користування ОСОБА_5 житлові кімнати 16,6 кв м та 16, 5 кв м. Місця загального користування: кухню, ванну, вбиральню, коридор залишено у спільному користуванні співвласників квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року скасовано в частині встановлення порядку користування квартирою. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить касаційну скаргу задовольнити, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасувати , справу направити на новий апеляційний розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційних скаргах доводи про наявність підстав для скасування вказаних рішень потребують перевірки.

Керуючись ст. 360-7 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Справу позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Коротун В.М., Маляренко А.В., Попович О.В.