Справа №2-714/11
Провадження №2/173/145/2015
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
головуючого судді - Трофимової Н.А.
при секретарі - Зубачевській О.А.
розглянувши в відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра", про повернення строкового банківського вкладу (депозиту) з нарахованими відсотками,
В судове засідання позивач з'явився позовні вимоги з урахуванням уточнень та пояснень підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що банк повернув йому кошти за депозитним договорам та виконав рішення суду від 30.11.2009р. тільки 15.11.2011р.
Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги, з урахуванням змін підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Надалі в судові засідання представник не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. За згодою позивача розгляд справи продовжений за відсутності представника позивача.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення в яких вказував, щодо депозитного вкладу № 320362, що банк виконав умови депозитних договорів та повернув вклади позивачеві шляхом зарахування 31.12.2009р. грошових коштів на поточний рахунок позивача; строк дії договору сплинув 22.02.2009р.,тому нарахування відсотків за період з 22.02.2009р. по 31.12.2009р. здійснені за межами дії договору та задоволенню не підлягають; несвоєчасне невиконання рішення суду від 30.11.2009р. не свідчить про неможливість використання позивачем своїми коштами з вини відповідача, тому нарахування сум пов'язаних з несвоєчасним виконанням рішення суду є безпідставним. Щодо вимог за депозитним договором № 470206 від 20.06.2008р.: сторони клали Додаткову угоду №1 від 06.11.2009р., якої передбачили продовження строку користування грошовими коштами та повернення коштів частинами, відповідно до графіку; відповідач сплатив відсотки та повернув суму депозиту позивачеві шляхом перерахування котів на поточний рахунок позивача строки встановлені додатковими угодами; оскільки банк не порушував строки повернення коштів та сплати відсотків позивачеві, то відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст.. 625 ЦК України. Зазначав, що відсутні правовід підстави для застосування відсоткової ставки у розмірі 10,7% та 11,8% (депозитні ставки) до сум, які знаходилися на поточних рахунках позивача. Вказував, що позивачем безпідставно нарахований індекс інфляції на суми вкладів, оскільки вони визначені в іноземній валюті на яку не розповсюджується встановлений індекс інфляції. Вважає, що положення Закону «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються на правовідносини щодо банківського вкладу, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають (т.3 а.с. 152-157; 208-213). Надалі представник відповідача в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали суду від 12.01.2015р.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є лікуючим лікарем позивача з вересня 2010 року. Позивач хворіє на мієломну хворобу, яка відноситься до онкологічних захворювань. Причину захворювання однозначно встановити не можливо. Але одної із причин називають стрес. Позивач знаходиться в стресовому стані, пов'язаному з судовим процесом з банком, що може сприяти розвитку хвороби.
Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 22.02.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 320362 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», відповідно до умов якого, позивач передає банку грошову суму вкладу, а банк зобов'язується виплатити позивачеві суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором (п.1.1 Договору № 320362). Відповідно до п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3 Договору № 320362, розмір вкладу складає 7320 доларів США, строк вкладу встановлений 12 місяців з датою повернення вкладу 22.02.2009р., відсоткова ставка по вкладу складає 10,7% річних. Пунктом 6.2 Договору № 320362 встановлено, що строк дії договору співпадає зі строком вкладу. Згідно з п. 3.4.4 договору № 320362 Банк зобов'язується сплатити Вкладнику проценти і повернути Вклад шляхом перерахування коштів на рахунок в останній день строку Вкладу, а також у випадках дострокового розірвання Договору (а.с. 11 т.3).
22.02.2008 року позивач вніс кошти на депозит у сумі 7320 доларів США, сума відсотків за період з 28.02.2008р. по 22.02.2009р. складає 781,40 доларів США що підтверджується звітом ПАТ КБ «НАДРА» (а.с. 12 т.3).
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 20.02.2009р. про видачу суми депозиту з нарахованими відсотками у розмірі 8101,40 дол. США в зв'язку з закінченням строку дії депозитного договору № 320362 від 22.02.2008р. (а.с. 13 т.3).
Отже подав заяву про повернення суми депозиту позивач засвідчив свій намір припинити дію договору № 320362.
Проте банк позивачеві його вклад з відсотками в визначений договором строк, тобто 22.02.2009р. не повернув, а тільки 31.12.2009р. перерахував кошти з депозитного рахунку на поточний рахунок позивачеві, що підтверджується Поточним звітом ПАТ КБ «НАДРА» (а.с. 163 т.3).
В період 2010 року та на початку 2011 р. позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про повернення йому кошти у сумі 7320 дол. США, які раніше були розміщені на депозитному рахунку (а.с. 17-18; 20-21).
Неможливість фактичного отримання коштів позивачем, також підтверджується Службовою запискою працівника банку, який 13.09.2010 року, просив винести на засідання Комітету питання про виплату коштів з закритого депозитного рахунку клієнту ОСОБА_1 у сумі 7320 дол. США (а.с. 19).
Повернення коштів відбувалося частинами, а саме в серпні 2011 р. відповідач повернув 3068,00 дол. США, в вересні 2011р. - 596,00 дол. США, в жовтні 2011р.- 2390 дол. США, в листопаді 2011р.- 590 дол. США., та 15 листопада 2011 повернута остаточна сума у розмірі 668 дол. США, що підтверджується поясненнями позивача, Поточним звітом ПАТ КБ «НАДРА» (а.с. 164 т.3) та не заперечується відповідачем.
Відповідно до Постанови НБУ від 10.02.2009р. за №59 у Відритому акціонерному товаристві комерційному банку „Надра" призначено тимчасова адміністрація строком на один рік - з 10.02.2009р. до 10.02.2010р., та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців-з 10.02.2009 до 10.08.2009р. (а.с.195-197т.1).
Постановою НБУ від 05.08.2009р. за №452 продовжено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців - з 11.08.2009р. до 10.02.2010р. (а.с. 201 т.1)
Постановою від 10.02.2010р. за №6Р продовжено в Банку тимчасова адміністрація на один рік з 11.02.2010 до 11.02.2011р. (а.с. 200 т.1). Постановою від 11.02.2011р. продовжено в Банку тимчасова адміністрація на строк необхідний для завершення капіталізації Банку з метою його фінансового оздоровлення, але не більше ніж до 12.08.2011р.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно зі ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Відповідно до ст. 85 Закону України "Про банки та банківську діяльність" з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану банку, який відповідав би встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України вимогам, Національний банк України має право введення мораторію на задоволення вимог кредиторів під час здійснення тимчасової адміністрації, але на строк не більше шести місяців. Мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобов'язання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Протягом дії мораторію, зокрема забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України та не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Отже, перерахування грошових коштів з депозитного рахунку та поточний рахунок позивача, відкритий також у відповідача, без забезпечення реальної можливості розпоряджатися та користуватися цими коштами не є належним виконанням відповідачем зобов'язань по поверненню коштів позивачеві.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України, в постанові від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13, де зазначив, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.
Таким чином, відповідач виконав свої зобов'язання щодо повернення позивачеві депозитного вкладу починаючи з серпня 2011 р. та закінчуючи 15 листопада 2011 року, тому в силу ст. 1061 ЦК України, банк зобов'язаний сплатити позивачеві проценти на суму вклад до фактичного повернення коштів позивачеві із розрахунку 10,7% річних, а само по собі введення мораторію на задоволення вимог кредиторів під час здійснення тимчасової адміністрації не звільняє відповідача від обов'язку сплатити проценти у розмірі встановленому договором, за період до дня, який передує поверненню вкладу.
За такими обставинами позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача процентів в розмірі 10,7% річних за період з 23.02.2009р. по 14.11.2011 року, є обґрунтованими та сума відсотків складає 1994,86 дол. США:
Період простроченняК-ть днів користування депозитомСума простроченняВідсоткова ставкаСума відсотків
22.02.09р.по 31.07.11р.890 дн.7320 дол. США10,7% річних1909,82 дол. США
01.08.11р. по 31.08.11р.31 дн.4252,33 дол. США10,7% річних38,64 дол. США
01.09.11р. по 30.09.11р.30 дн.3656,43 дол. США10,7% річних32,15 дол. США
01.10.11р. по 31.10.11р.31 дн.1266,13 дол. США10,7% річних11,51 дол. США
01.11.11р. по 14.11.11р.14 дн.668,33 дол. США10,7% річних2,74 дол. США
ИТОГО 1994,86 дол. США
Позивачем заявлені позовні вимоги в частині стягнення відсотків за Договором №320362 за період користування з 22.02.2009р. по 15.11.2009 р. в загальній сумі 1973,62 дол. США (т.3 а.с. 181; 183), а суд в силу ст. 11 ЦПК України обмежений позовними вимогами, тому задовольняє вимоги в межах суми, яка заявлена позивачем.
Суд вважає необґрунтованими включення в період нарахування відсотків 15 листопада 2011 року, оскільки, як убачається із позовної заяви позивача повернення остаточної суми депозитного владу відбулося 15 листопада 2011 року, одночасно з цим в силу ст.. 1061 ЦК проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Отже останнім днем нарахування відсотків буде 14 листопада 2011 року.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Інфляційні втрати та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.
При цьому положення статті 625 Цивільного кодексу України застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання незалежно від наявності вини у його діях.
Отже дія мораторію на задоволення вимог кредиторів банку не поширюється на нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних, оскільки відповідні суми входять до складу грошового зобов'язання і не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання (з висновками Вищого господарського суду України погодився й Верховний Суд України, який за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду залишив її без змін (постанова Верховного Суду України від 08.11.2010 N 4/719).
Як встановлено судом, строк повернення депозиту був встановлений 21.02.2009р., проте фактично повернення позивачеві депозитного вкладу почалося з серпня 2011 р. та закінчилося 15 листопада 2011 року.
Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з повернення коштів та до нього також застосовується відповідальність, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, що також зазначено у Правовій позиції Верховного Суду України , викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13 та постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13.
За такими обставинами позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача процентів в розмірі 3% річних за період з 23.02.2009р. по 14.11.2011 року, є обґрунтованими та сума відсотків складає 559,31 дол. США:
Період простроченняК-ть днів простроченняСума простроченняВідсоткова ставкаСума відсотків
22.02.09р.по 31.07.11р.890 дн.7320 дол. США3% річних535,46 дол. США
01.08.11р. по 31.08.11р.31 дн.4252,33 дол. США3% річних10,83 дол. США
01.09.11р. по 30.09.11р.30 дн.3656,43 дол. США3% річних9,02 дол. США
01.10.11р. по 31.10.11р.31 дн.1266,13 дол. США3% річних3,23 дол. США
01.11.11р. по 14.11.11р.14 дн.668,33 дол. США3% річних0,77 дол. США
ИТОГО 559,31 дол. США
Позивачем заявлені позовні вимоги в частині стягнення 3-х відсотків річних за Договором №320362 за період з 22.02.2009р. по 15.11.2009 р. в загальній сумі 557,50 дол. США (т.3 а.с. 182; 184), а суд, в силу ст. 11 ЦПК України обмежений позовними вимогами, тому задовольняє вимоги в межах суми, яка заявлена позивачем.
По зазначеним вище обставинам, суд вважає необґрунтованим включення в період нарахування відсотків 15 листопада 2011 року, та вважає останнім днем нарахування відсотків 14 листопада 2011 року.
Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних, нарахованих на суму 781,4 дол. США - несвоєчасно сплачених відсотків за користування депозитом, виходячи з наступного.
За своєю правовою природою три відсотка річних, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, є компенсаційна плата за користування чужими грошима. Відсотки, які нараховані за Депозитним договором в сумі 781,4 дол. США є також плата за користування грошима позивача. Проте Одночасно з цим діючим законодавством не передбачена можливість нарахування трьох відсотків річних на суму несплачених відсотків.
06.11.2009р. між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №1 до договору № 473206, якою встановлено, що процентна ставка по вкладу встановлюється 3,1% річних, повернення вкладу здійснюється частинами в розмірі 20% від суми вкладу, остання частина вкладу повертається позивачеві в строк до 06.03.2011р. (а.с. 36 т.1). Додатковою угодою №2 від 06.11.2009р. до договору № 473206, встановлено, що розмір вкладу становить 8000 Євро (а.с. 37 т.3).
18.04.2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу в зв'язку з закінченням строку банківського вкладу за договором №473206 від 20.06.2008р. (а.с. 39 т.3).
Проте, відповідач не виконав умови договору та Додаткової угоди щодо своєчасного повернення вкладу позивачеві, здійснив остаточне повернення коштів 15.11.2011р. (а.с. 41 т.3).
Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України, за користування депозитними коштами з відповідача на користь позивача підлягають стягненню наступні суми:
· 138 дн. - період користування депозитним вкладом з 21.06.2009р. (день повернення вкладу, який передбачений договором) по 05.11.2009р.(день, який передує укладанню додаткової угоди про продовження строку вкладу та зміну відсоткової ставки);
· 11,8% річних - відсоткова ставка, що передбачена умовами договору
· 365дн. - кількість днів в році.
· 87,36 Євро з розрахунку 3,1% річних - відсоткова ставка, що передбачена умовами додаткової угоди від 06.11.2009р. (т.3 а.с. 188)
Період простроченняК-ть днів простроченняСума простроченняВідсоткова ставкаСума відсотків
06.03.11р.по 31.05.11р.86 дн.4662,67 Євро3,1% річ/365дн.34,06 Євро
01.06.11р. по 30.06.11р.30 дн.4621,86 Євро3,1% річ/365дн.11,78 Євро
01.07.11р. по 31.07.11р.31 дн.4378,69 Євро3,1% річ/365дн.11,53 Євро
01.08.11р. по 31.08.11р.31 дн.4136,29 Євро3,1% річ/365дн.10,89 Євро
01.09.11р. по 30.09.11р.30 дн.3724,38 Євро3,1% річ/365дн.9,49 Євро
01.10.11р. по 31.10.11р.31 дн.2981,99 Євро3,1% річ/365дн.7,85 Євро
01.11.11р. по 14.11.11р.14 дн.1482,37 Євро3,1% річ/365дн.1,76 Євро
На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотка річних за прострочення грошового зобов'язання по поверненню депозитного вкладу, в наступному розмірі:
Період простроченняК-ть днів користування депозитомСума простроченняВідсоткова ставкаСума відсотків
06.03.11р. по 31.05.11р.86 дн.4662,67 Євро3% річ/365дн32,96 Євро
01.06.11р. по 30.06.11р.30 дн.4621,86 Євро3% річ/365дн.11,40 Євро
01.07.11р. по 31.07.11р.31 дн.4378,69 Євро3% річ/365дн11,16 Євро
01.08.11р. по 31.08.11р.31 дн.4136,29 Євро3% річ/365дн10,54 Євро
01.09.11р. по 30.09.11р.30 дн.3724,38 Євро3% річ/365дн9,18 Євро
01.10.11р. по 31.10.11р.31 дн.2981,99 Євро3% річ/365дн.7,6 Євро
01.11.11р. по 14.11.11р.14 дн.1482,37 Євро3% річ/365дн1,71 Євро
Проте позивачем заявлено три відсотка річних за період з 20.06.2009 р. по 06.11.2009р. (т.3 а.с. 187) та з 06.03.2011р. по 15.11.2011 р. (т.3 а.с. 189) в загальній сумі 195,41 Євро, тому суд задовольняє вимоги в розмірі, заявленому позивачем у відповідності до ст.. 11 ЦПК України.
На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №2-1070/2009 та Постановою від 12.01.2010р. головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.25т.1).
15.08.2011 р. відповідач повернув позивачеві вклади та сплатив відсотки в повному обсязі за Договором №266796 від 25.12.2007р. та № 266874 від 25.12.2007р. та виконав Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009 року. Ця обставина визнається сторонами та не потребує доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України.
В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11; постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11; постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11).
Оскільки відповідач виконав Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2009р. тільки 15.08.2011 р. та, зокрема, повернув позивачеві депозитні кошти у сумі 102833,92 грн., то позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних з сум депозитного вкладу є обґрунтованими та з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі:
5257,21 грн. = 102833,92 грн.* 622дн.* (3%:365дн)., де
102833,92 грн. - загальна сума депозитного вкладу за двома договорами, яка підлягає стягненню за рішенням суду від 30.11.2009р.
622 дн. - кількість днів прострочення з 01.12.2009р. (день, наступний з днем ухвалення Рішення суду) по 14.08.2011р. (день, що передує дню сплати депозитних вкладів)
3% річних - відповідальність, що передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України;
365дн. - кількість днів в році.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Як убачається із Рішення суду з відповідача на користь позивача, зокрема, стягнуто у відшкодування шкоди, заподіяної винними діями, у вигляді витрат на поїздки до відділень банку -у сумі 2281,14 грн., та витрат на придбання ліків у сумі 426,48 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Зазначені зобов'язання про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 01.10.2014р. по справі № 113 цс 14.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди та сплатив зазначені суми тільки 15.08.2011 р., то позивача про стягнення інфляційних витрат нарахованих на суму грошового зобов'язання за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у наступних сумах:
три відсотка річних - 116,62 грн. = 2281,14 грн.* 622дн.* (3%:365дн),
інфляційні витрати - 344,42 грн. = (2281,14 грн.* 115,1%) - 2281,14 грн., де
2281,14 грн. - розмір шкоди, заподіяної винними діями, у вигляді витрат на поїздки до відділень банку, яка підлягає стягненню за рішенням суду від 30.11.2009р.
622 дн. - кількість днів прострочення з 01.12.2009р. (день, наступний з днем ухвалення Рішення суду) по 14.08.2011р. (день, що передує дню відшкодування шкоди)
3% річних - відповідальність, що передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України;
365дн. - кількість днів в році.
115,1% - індекс інфляції за період з грудня 2009р. по липень 2011р., визначений шляхом перемноження індексів інфляції за відповідний місяць; індекс інфляції за серпень 2011 року не застосовується, оскільки погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, тому інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця (Лист ВСУ «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»)
три відсотка річних - 21,80 грн. = 426,48 грн.* 622дн.* (3%:365дн),
інфляційні витрати - 64,39 грн. = (426,48 грн.* 115,1%) - 426,48 грн., де
426,48 грн. - розмір шкоди, пов'язаний з витратами на придбання ліків, яка підлягає стягненню за рішенням суду від 30.11.2009р.
622 дн. - кількість днів прострочення з 01.12.2009р. (день, наступний з днем ухвалення Рішення суду) по 14.08.2011р. (день, що передує дню відшкодування шкоди)
3% річних - відповідальність, що передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України;
365дн. - кількість днів в році.
115,1% - індекс інфляції за період з грудня 2009р. по липень 2011р., визначений шляхом перемноження індексів інфляції за відповідний місяць; індекс інфляції за серпень 2011 року не застосовується, оскільки погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, тому інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця (Лист ВСУ «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»)
три відсотка річних - 255,62 грн. = 5000,00 грн.* 622дн.* (3%:365дн),
інфляційні витрати - 754,94 грн. = (5000,00 грн.* 115,1%) - 5000,00 грн., де
5000,00 грн. - розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню за рішенням суду від 30.11.2009р.
622 дн. - кількість днів прострочення з 01.12.2009р. (день, наступний з днем ухвалення Рішення суду) по 14.08.2011р. (день, що передує дню відшкодування шкоди)
3% річних - відповідальність, що передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України;
365дн. - кількість днів в році.
115,1% - індекс інфляції за період з грудня 2009р. по липень 2011р., визначений шляхом перемноження індексів інфляції за відповідний місяць; індекс інфляції за серпень 2011 року не застосовується, оскільки погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, тому інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця (Лист ВСУ «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»)
Суд вважає безпідставним нарахування інфляційних витрат на суму 102833,92 грн., пов'язаних з несвоєчасним поверненням депозитних вкладів, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Нормами Закону від 3 липня 1991 р. N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", передбачено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Як випливає із змісту Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009 р. та договорів банківського вкладу №266796 від 25.12.2007р. та № 266874 від 25.12.2007р. позивач здійснив вклад в іноземній валюті - доларах США, тобто це зобов'язання визначено в іноземній валюті. Само по собі прийняття рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.
Зобов'язання по сплаті відсотків за користування депозитними коштами, визначено в іноземній валюті, що відображено у рішенні, як еквівалент суми, тому відсутні підстави для застосування індексу інфляції, з підстав зазначених вище.
Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 „Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених положеннями Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"); при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом.
За ст. 1 Закону "Про захист прав споживачів" послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб.
Таким чином, розділяючи поняття продукція й послуга, Закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров'я людей продукції, а не послуги.
Оскільки укладені договори є договорами про надання банківських послуг, то застосування до даного спору положень п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", є безпідставним.
За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_2 щодо причинно-слідчого зв'язку між невиконанням умов договору та погіршенням здоров'я позивача, оскільки її пояснення з цього приводу носять характер припущення, тому не можуть бути покладені в обґрунтування рішення суду в силу ч.4 ст. 60 ЦПК України.
Інших доказів, в обґрунтування позивних вимог, позивачем в порушення ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України, суду не надано.
Доказів підтверджуючих вартість операції та лікування, що перевищує суму отриманого від банку вкладу, позивачем не надано.
Таким чином позивачем не доведений причинно-слідчий зв'язок між невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами банківського вкладу та необхідністю укладання договору позики від 30.03.2010 року.
Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги у сумі 8000 грн., з огляду на наступне.
В силу ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Отже розмір компенсації витрат на правову допомогу визначається із кількості годин часу, витраченого на надання правової допомоги та вартості одної години участі особи, яка надає правову допомогу.
Проте в наданому суду Акті прийому-передачі наданих послуг від 14.07.2014 року, взагалі не зазначена вартість одної години послуг з надання правової допомоги та не визначена кількість годин, витрачених на надання допомоги (а.с. 147 т.3). Таким чином, витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн. не зайшли свого підтвердження.
Керуючись ст. ст. 88, 209, 214-215,217-218,224,225,227,233 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра", про повернення строкового банківського вкладу (депозиту) з нарахованими відсотками, - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15, код ЕДРПОУ 20025456) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 1973 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) дол. США 62 цента США - відсотків за користування депозитним вкладом по договору №320362; 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) дол. США 50 - центів США - три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №320362, а всього 2531 (дві тисячі п'ятсот тридцять один) дол. США 12 - центів США.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15, код ЕДРПОУ 20025456) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 446 (чотириста сорок шість) євро 14-евро центів - відсотків за користування депозитним вкладом по договору №473206; 87 (вісімдесят сім) ) євро 36-евро центів відсотків за користування депозитним вкладом по договору №473206; 195 (сто дев'яносто п'ять) євро 41-евро цент - три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №473206, а всього 728 (сімсот двадцять вісім) євро 91-евро цент.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15, код ЕДРПОУ 20025456) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 5257 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн.. 21 -коп. - три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу за Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 116 (сто шістнадцять) грн.. 62 коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування шкоди у вигляді витрат на поїздки відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 344 (триста сорок чотири) грн.. 42 - коп.. інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування шкоди у вигляді витрат на поїздки відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 21 (двадцять одна) грн.. 80 коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування шкоди, пов'язаної з придбанням ліків відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 64 (шістдесят чотири) грн.. 39 коп. - інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування шкоди, пов'язаної з придбанням ліків відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.. 62-коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування моральної шкоди відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 754 (сімсот п'ятдесят чотири) грн.. 94 - коп.. - інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування моральної шкоди відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р., а всього 6815 (шість тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн.. 00 -коп.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15, код ЕДРПОУ 20025456) на користь держави судовий збір у розмірі 602 (шістсот дві) грн.. 69 коп.
Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 12 січня 2015 року, повний текст рішення буде виготовлений 17 січня 2015 року.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Трофимова