Номер провадження: 22-ц/785/2534/15
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2014 р. публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитом в загальній сумі - 40 751,36 грн., яка складається з: - простроченого основного боргу по кредиту - 15 128,53 грн.; - прострочених процентів за користування кредиту - 8 957,59 грн.; - пені за прострочений основний борг по кредиту - 9 794,68 грн.; - пені за прострочені проценти за користування кредитом - 6 870,56 грн.. Стягнути з відповідачів в рівних частках на користь Банку судовий збір у розмірі - 407,51 грн..

Банк в позові послався на те, що за кредитним договором № 1282 від 11.03.2008 р. (далі - Кредитний договір) ОСОБА_4 отримав кредит у сумі - 16 000 грн., на 36 місяців - до 10.09.2011 р., зі сплатою - 28% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 11.09.2008 р. Банк уклав окремі договори поруки, за якими поручителі несуть солідарну відповідальність за невиконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором.

ОСОБА_4 свої обов'язки з повернення кредиту в повному обсязі порушив. Станом на 09.12.2013 р. виникла заборгованість у сумі - 40 751,36 грн., яка складається з: - простроченого основного боргу по кредиту - 15 128,53 грн.; - прострочених процентів за користування кредиту - 8 957,59 грн.; - пені за прострочений основний борг по кредиту - 9 794,68 грн.; - пені за прострочені проценти за користування кредитом - 6 870,56 грн..

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 04.12.2014 р. позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі - 24 086,12 грн. та судовий збір у сумі - 407,51 грн.. В решті позову до ОСОБА_4 відмовлено. В задоволенні позову Банку до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі.

Банк апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мозгова М.П. - представник Банку в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Додатково визнала сплату позичальником у 2014 р. грошових сум у погашення кредиту та положення п. 4.2 договорів поруки щодо припинення поруки.

Відповідач ОСОБА_6 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилався на те, що суд врахував всі обставини справи. Рішення суду ухвалено з додержання вимог матеріального та процесуального права.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку до ОСОБА_4, відмовляючи повністю у задоволені вимог Банку до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 в обумовлені кредитним договором строки не погашав кредит та відсотки за користування кредитними грошима. У зв'язку з цим, станом на 09.12.2013 р. виникла заборгованість на загальну суму - 40 751,36 грн.. Банк пропустив річний строк позовної давності щодо пені. ОСОБА_4 в заяві просив застосувати строк позовної давності по пені. Тому з Банку необхідно стягнути тільки борг по кредиту - 15 128,53 грн. та процентам - 8 957,59 грн.. Банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення позову до поручителів (а. с. 59 - 61).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, необхідність стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та відмову в задоволенні вимог Банку до поручителів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 559, 1046 - 1050, 1054 - 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що ОСОБА_4 порушив договірні обов'язки за кредитним договором (а. с. 5 - 7 зворотна сторона) з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. Строк повернення кредиту - не пізніше 10.09.2011 р. (п. 1.2). Станом на 09.12.2013 р. (а. с. 9 - 14) заборгованість ОСОБА_4 за по тілу кредиту, процентам та пені становить - 40 751,36 грн. (а. с. 12 - 18).

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 4.1. укладених Банком з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 окремих договорів поруки від 11.09.2008 р. (а. с. 8 - 11) передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Разом з тим, п. 4.2 вказаних договорів поруки передбачено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором № 1282 від 11.09.2008 р. не пред'явить вимоги до поручителя. З позовом до суду Банк звернувся - 14.10.2014 р. (а. с. 1), тобто з пропуском встановленого законодавством строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення розміру боргу по кредиту та процентам не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_4 протягом січня - липня 2014 р. сплатив Банку в погашення кредиту - 3 300,00 грн. (а. с. 41 - 42 зворотна сторона). Ці обставини визнала в судовому засіданні представник Банку. Вказана сума не була врахована судом при визначенні суми боргу по кредиту та процентам. Тому розмір боргу по кредиту та процентам необхідно змінити. Він становить - 20 786,12 грн. = 24 086,12 - 3 300,00 грн..

Не можна погодитися з висновком суду про відмову в задоволенні вимог Банку про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по пені у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про що просив відповідач.

В наданій суду першої інстанції заяві (а. с. 56) ОСОБА_4 визнав вимоги Банку щодо боргу по кредиту та процентам. Просив відмовити в стягненні пені у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

За правилами, передбаченими ст. ст. 256 - 259, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 7.8 кредитного договору (а. с. 7 зворотна сторона) передбачено, що сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань Позичальника, в тому числі, але не виключно щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо, що передбачені умовами цього договору.

З розрахунку заборгованості по пені вбачається, що вона нарахована за три роки перед зверненням з позовом до суду у сумі - 16 665,24 грн. = 6 870,56 грн. + 9 794,68 грн. (а. с. 15 - 18).

Таким чином, висновок суду щодо пропуску строку позовної давності є помилковим. Доводи апелянта щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, які полягають у відсутності підстав для застосування позовної давності щодо пені є обґрунтованими.

Разом з тим, керуючись положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення пені, враховуючи часткове погашення відповідачем кредиту, визнання ним боргу по кредиту та процентам, в той час як він міг наполягати на застосуванні строку позовної давності і до боргу по кредиту та процентам, відсутність негативних наслідків для Банку, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення пені по заборгованості по кредиту та процентам до - 4 000,00 грн..

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи у частині визначення розміру заборгованості по кредиту та процентам рішення суду першої інстанції в цій підлягає зміні, а в частині відмови у стягненні пені скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення. Необхідно стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь ПАТ "Державний ощадний банк України": - заборгованість по простроченому основному боргу по кредиту та процентам за користування кредитом у розмірі - 20 786,12 грн.; - пеню по простроченому основному боргу по кредиту та за простроченими процентами за користування кредитом у сумі - 4 000,00 грн..

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦК України, у зв'язку з ненаданням доказів про звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, враховуючи часткове задоволення позову Банку (60,82%), з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" судовий збір у сумі - 321,44 грн. = 56,69 грн. (а. с. 3) + 350,02 грн. (а. с. 4) + 121,80 (а. с. 80).

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати,змінити рішення суду. Підставою для скасування, зміни рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по простроченому основному боргу по кредиту та процентам за користування кредитом - змінити, а в частині відмови у стягненні пені - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України":

- заборгованість по простроченому основному боргу по кредиту та процентам за користування кредитом у розмірі - 20 786 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 12 коп.;

- пеню по простроченому основному боргу по кредиту та за простроченими процентами за користування кредитом у сумі - 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.;

- судовий збір у сумі - 321 (триста двадцять одна) грн.44 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. І. Доценко

Л. А. Гірняк