Справа № 307/3962/14-ц
Провадження № 2/307/194/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В своєму позові позивачка просить суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 4 000 грн. матеріальної шкоди та 6 000 грн. моральної. Всього стягнути 10 000 (десять тисяч) грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає у свого дідуся по АДРЕСА_1. Дане дворогосподарство належить йому на праві приватної власності, а на неї виданий заповіт.

В дворогосподарстві 20 років знаходиться будівля у виді гаражу. Там нею зроблено реконструкцію та виготовляє відповідну документацію щоб відкрити магазин. Оскільки у неї широкий круг друзів, які часто її навідують, то вони допомагають їй з ремонтом по дворогосподарстві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які являються їхніми сусідами, на протязі року розповсюдили брехливу інформацію, що нібито в їхньому будинку діє будинок розпусти. Такий брудний наклеп розповсюджено і по мобільним телефонам. Неправдива інформація, яку розповсюдили відповідачі, призвела до того, що серед ночі в наше дворогосподарство приїжджають невідомі особи на автомобілях. Бувало, що серед ночі приїжджає по 5-6 автомобілів та питають про дівчат, що нібито тут відпрацьовують в якості повій. З квітня місяця 2014 року і по даний час відповідачі неодноразово звертались в правоохоронні органи, телефонуючи на 102 та на гарячу лінію. Потім серед ночі приїжджала опер-група, турбуючи її вночі та вимагаючи пояснень. Десятки разів не тільки її але й її матір викликали до Тячівського РВУ МВС України в Закарпатській області. І ні один з усіх цих викликів, що здійснювали відповідачі, наведені ними скарги не знайшли свого підтвердження. Послідовно виносились постанови про відмову внесення до реєстру досудових розслідувань, так як в її діях та діях її матері відсутній будь-який склад злочину.

Через відповідачів вони виїжджали більше 10 разів до Тячева, наймаючи автомобіль. Витрачали свій робочий час - так як їх відривали від своїх справ. Таким чином відповідачі нанесли їй матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. Таку суму потратила виїжджаючи та виправдовуючи себе.

Крім цього вона оцінює моральну шкоду в сумі 6000 грн., які їй спричинили відповідачі по справі. Вони серед ночі піднімали галас, кричали на всю вулицю обзиваючи її нецензурними лайками. Таке відбувалось навіть під час приїздів опер-групи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, свої позовні вимоги підтримали повністю та просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять суд в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилася, не повідомила суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.16 Пленуму Верховного Суду України, Постанова від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи Відповідно до статті 40 Конституції України ( 254к/96-ВР) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96-ВР), а не поширення недостовірної інформації.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не надали суду доказів, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розповсюдили про позивачку неправдиву інформацію внаслідок чого позивачці завдано 4000 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Іншого в судовому засіданні не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування 4000 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди слід відмовити

Керуючись ст.ст. 4, 10, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування 4000 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко