АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/650/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3043/15Головуючий у 1-й інстанції Лисенко Н. В. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів Гальонкіна С.А., Абрамова П.С.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ агрооб'єднання фермерських господарств «Еліта» на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ агрооб'єднання фермерських господарств «Еліта» про стягнення невиплаченої орендної плати

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача- Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Великобагачанського районного суду від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ агрооб'єднання фермерських господарств «Еліта» на користь ОСОБА_2 не виплачену орендну плату земельної ділянки в сумі 1722 грн. 91 коп., пеню за прострочення сплати орендної плати в сумі 155 грн. 76 коп. та судовий збір в сумі 167 грн. 84 грн.

На рішення суду апеляційну скаргу подало ТОВ АФГ «Еліта», прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилається на те, що відповідач зробив переплату орендної плати за попередні роки, тому відсутня заборгованість по орендній платі за 2014 рік.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю позивача ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю належала земельна ділянка площею 2,96 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району.

ОСОБА_3 18 серпня 2004 року уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Еліта» строком на 7 років починаючи з дати державної реєстрації ,він діє до 31 грудня 2010 року. В договорі було зазначено, що орендар сплачує орендну плату в розмірі 1,5% від вартості земельної ділянки, яка становила на час укладення договору 26 543,61грн.

15 вересня 2008 року ОСОБА_3 уклала з ТОВ АГФ «Еліта» додаткову угоду, в якій вказано, що за користування земельною ділянкою кожного року орендодавцю сплачується щорічно орендна плата в розмірі 5% вартості земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, її спадкоємець ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку та став власником земельної ділянки 17.08.2012 року. На час прийняття спадщини діяла додаткова угода до договору, яка передбачала розмір орендної плати 5 % від вартості земельної ділянки, що сторонами не оспорюється.

Колегія суддів не погоджується з доводами представника відповідача, що до 2012 року ТОВ АФГ «Еліта» переплачувала ОСОБА_3 орендну плату і ця переплата повинна бути врахована при визначенні орендної плати в 2014 році, оскільки відносини з виплати орендної плати за 2008-2011 роки виникли між ОСОБА_3 і агрофірмою. Агрофірма орендну плату нарахувала і виплатила орендну з урахуванням додаткової угоди. Місцевий суд вірно визначив, що це була не переплата орендної плати, а нарахування її згідно з додатковою угодою, тобто відповідач своїми діями визнав, що додаткова угода в частині нарахування орендної плати в розмірі 5% набрала законної сили з моменту її підписання. На протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_3 свої претензії з приводи переплати орендної плати та її повернення відповідач до спадкоємця не заявляв.

31 жовтня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1185, згідно з якою з 1 січня 2012 року до показників нормативної грошової оцінки ріллі ,проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації) застосовується коефіцієнт 1,756, постановою були внесені зміни до п.19-1 Методики нормативної грошової оцінки земель.

ОСОБА_2 став власником земельної ділянки в 2012 році. Відповідачем було йому нараховано і виплачено орендну плату як власнику земельної ділянки за 2012 рік та за 2013 рік в розмірі по 2571грн. за кожний рік. При цьому ТОВ АФГ « Еліта» самостійно збільшила розмір орендної плати, нараховувала і сплатила ОСОБА_2, застосувавши крім індексу інфляції коефіцієнт 1,756 при визначенні вартості земельного паю (земельної частки).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виплата орендної плати в збільшеному розмірі не є переплатою, оскільки вона була не тільки виплачена, але й нарахована відповідачем в такому розмірі, і не тільки позивачу а всім орендодавцям, тобто орендар самостійно збільшив розмір орендної плати всім орендодавцям застосувавши коефіцієнт, передбачений Постановою Кабінету Міністрів від 31.10.2011року, а орендодавці погодились з таким збільшенням та прийняли орендну плату в збільшеному розмірі без внесення змін до договору оренди.

Висновок суду про відсутність переплати орендної плати за 2012 та 2013 роки у ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, і не спростовується наданим відповідачем доказами.

При визначенні розміру орендної плати за 2014 рік місцевий суд ґрунтував свій висновок тим, що Постанова Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 року про застосування коефіцієнта 1.756 до нормативно грошової оцінки земельної частки(паю) не є обов'язковим, може бути застосована при внесенні змін до договору оренди та може застосовуватись при згоді сторін договору.

Місцевий суд вірно стягнув з орендаря на користь позивача не виплачену орендну плату за 2014 рік в розмірі 5% від вартості земельної ділянки, як передбачено додатковою угодою від 15.09.2008 року до договору оренди земельної ділянки від 18 серпня 2004 року. Розмір орендної плати визначений без врахування коефіцієнта, оскільки про застосування коефіцієнта 1,756 при визначенні розміру орендної плати за 2014 рік сторони не дійшли згоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд вірно визнав, що ТОВ АФГ «Еліта» не виплатила позивачу орендну плату за 2014 рік та стягнув її в примусовому порядку.

Рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ АФГ «Еліта» відхилити.

Рішення Великобагачанського районного суду від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді: С.А.Гальонкін

П.С.Абрамов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян