Справа № 357/7418/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

27.05.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, після його смерті залишилась спадщини у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 04.07.2007 року його батьку ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадкоємцями першої черги по закону після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 являється його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі вони не мають можливості, оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена після смерті спадкодавця. Крім того, в свідоцтві про народження ОСОБА_5 неправильно записано по батькові його батька, а саме: зазначено «ОСОБА_6», як і в державному акті на право власності на землю, а в свідоцтві про смерть зазначено «ОСОБА_6». В зв'язку з цим необхідно встановити факт родинних відносин і факт належності правоустановлюючого додумента. Ті обставини, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 являвся батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 і державний акт виданий ОСОБА_6 підтвердять в судовому засіданні свідки та підтверджено довідками сільської ради. Позивачі просили встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 являвся батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, встановити факт, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 04.07.2007 року ОСОБА_6, фактично належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 та визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 1,517 га, посвідчену державним актом серії НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали до суду заяви про залишення позову в частині їх вимог без розгляду та зазначили, що не заперечують проти вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_3, розташовану в межах Трушківської сільської ради Білоцерківскього району Київської області, площею 1,517 га, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року позовну заяву в частині вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Відповідач Трушківська сільська рада Білоцерківського району Київської області представника до суду не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 134/1998 та № 134, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

А за ч. 2 цієї статті, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ( а.с.4), ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6.

З матеріалів спадкової справи № 134 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 ( а.с.58-79), вбачається, що спадкоємці померлого син - ОСОБА_5 та дружина - ОСОБА_10 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримали 25.11.1998 року свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданого на ім'я ОСОБА_6, на підставі рішення Білоцерківської районної державної адміністрації від 15.11.1996 року за № 247( а.с.76), померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 належало право на земельну частку ( пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Раставиця».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2002 року ( а.с.79), ОСОБА_10, дружина померлого, отримала спадкове майно у вигляді 1/2 частини права на земельну частку ( пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Раставиця», с. Трушки Білоцерківського району Київської області, розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5. На 1/2 частину права на земельну частку ( пай) свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось.

04.07.2007 року на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 15.09.2005 року № 296 на ім'я ОСОБА_6, було видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 1,517 га, яка розташована в межах Трушківської сільської ради Білоцерківського району з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_3 ( а.с.6).

Отже, оскільки син померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, ОСОБА_5 не отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадкове майно - 1/2 частину права на земельну частку ( пай) посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданого на ім'я ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу Української РСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_5 належало право на 1/2 частину земельної частки (паю), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданого на ім'я ОСОБА_6, та на яку було видано державний акт серії НОМЕР_2 про право власності на земельну ділянку площею 1,517 га, на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 15.09.2005 року № 296 на ім'я ОСОБА_6.

Згідно з довідкою № 136 від 25.05.2015 року, виданої виконавчим комітетом Трушківської сільської ради ( а.с.20), державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку розміром 1,517 га, виданий 04.07.2007 року на ім'я ОСОБА_6, фактично належить ОСОБА_6.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 ( а.с.5), ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

З матеріалів спадкової справи № 134/1998 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ( а.с.47-53) вбачається, щ із завою про прийняття спадщини після померлого звернулась дружина - ОСОБА_1, спадкоємцями померлого, також, являються його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно із довідкою виконкому Трушківської сільської ради від 25.03.2015 року ( а.с.53), ОСОБА_5 проживав за адресою: с. Трушки, вул. Набережна,56, разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Отже, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими що прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, оскільки вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Однак, в судовому порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заявили заперечень щодо отримання ОСОБА_1 спадкового майна після смерті батька.

Відповідно до постанови нотаріуса за № 854/02-31 від 26.03.2015 року ( а.с.7), ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, державний акт на право власності на яку виданий на ім'я ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки державна реєстрація права власності здійснена після смерті спадкодавця.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.23 наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вказано вище, позивач позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки державна реєстрація права власності була проведена після смерті спадкодавця ОСОБА_6.

Державна реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_3), розташовану в межах Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, площею 1,517 га, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державним актом серії НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_6.

Вимоги позивач про встановлення факту, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 являвся батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та встановлення факту, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 04.07.2007 року ОСОБА_6, фактично належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1,п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами та факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України, заявник має подати до заяви докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Отже, право на звернення до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6 мав ОСОБА_5, а на встановлення факту належності правовстановлюючого документу ( державного акту) мав ОСОБА_6, оскільки такі права нерозривно пов'язані з їх особою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що в зв'язку з допущеними помилками в написанні по батькові ОСОБА_6 заявник має складнощі в оформленні спадкових прав.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просить залишити судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору при подачі позову до суду в розмірі 573,00 грн. ( а.с.1), за нею.

Керуючись ст.ст.1216,1217,1218,1225,1261,1268,1269,1270, 1299 ЦК України, ст. 548 Цивільного Кодексу Української РСР, ст..ст.125,126 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 213 - 215, 256,258, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати, в порядку спадкування за законом, за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_3), розташовану в межах Трушківської сільської ради Білоцерківскього району Київської області, площею 1,517 га, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державним актом серії НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_6.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко