АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді - Малінської С.М. ,

суддів - Даниленка В.М., Бровченка І.О.,

за участю секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про захист прав споживачів, визнання зобов'язання виконаним та визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, в обгрунтування якого зазначав, що 21.08.2008 р. між ним та ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», був укладений кредитний договір № 154-В/08/12/ФО/А від 21.08.2008 року, відповідно до якого він отримав кредитні кошти у розмірі 22860,00 доларів США. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 року позовні вимоги ПАТ «Дочірнього банку Сбербанку Росії» були задоволені частково, оскільки під час судового розгляду ним було надано квитанцію від 08.05.2014 року про внесення на рахунок банку кредитних коштів у сумі 1345,00 доларів США; та з нього, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стягнуто солідарно суму боргу за кредитним договором у розмірі 55258 грн. 61 коп. Рішення суду сторонами не було оскаржено, та 26.05.2014 року набрало законної сили. Він неодноразово звертався до відділення Сбербанку Росії із проханням прийняти кошти на виконання рішення суду, та нарешті 06.08.2014 року ним було подано запит з проханням повідомити, на який рахунок та яким чином здійснити перерахування стягнутих за рішенням суду сум, відповідь на цей запит йому було надіслано відповідачем 27.08.2014 року та 25 вересня 2014 року він перерахував грошові кошти в сумі 55258,61 грн. за зазначеними у відповіді реквізитами. Отже, 25.09.2014 р. заборгованість за кредитним договором ним погашена у повному обсязі. 16.03.2015 року із Сбербанку Росії йому було надіслано повідомлення-вимогу щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 11.03.2015 року становила 3915,56 доларів США та 18112,24 грн. За своїм зверненням до банку він отримав відповідь, що сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 55258,61 грн. відповідно до протоколу Роздрібного кредитного комітету № 66-11 від 23.07.2014 року була направлена на погашення наступних платежів: 0,16 доларів США погашення прострочених процентів; 15457,01 грн. погашення заборгованості по комісії; 3073,19 доларів США погашення простроченої заборгованості за кредитом. При цьому конвертація валюти здійснювалась за офіційним обмінним курсом НБУ, який станом на 26.09.2014 року склав 1 долар = 12,95057 грн. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 24.06.2015 р. становить 4181,01 доларів США та 24048,60 грн. Позивач вважає, що заборгованість відповідач утворив на курсовій різниці, що могла виникнути з часу ухвалення судового рішення та його виконання, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив визнати кредитний договір, укладений між сторонами таким, що припинив свою дію з моменту його виконання - 25 вересня 2014 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 154-В/08/12/ФО/А від 21 серпня 2008 року виконаним у повному обсязі відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року. Визнано вказаний кредитним договір, укладений 21 серпня 2008 року між ЗАТ «ДБ Сбербанку Росії» і ОСОБА_1 таким, що припинив свою дію з моменту його виконання - 25 вересня 2014 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сбербанк Росії», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 21 серпня 2008 року між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 154-В/08/12/ФО/А, за яким останній отримав кредитні кошти у розмірі 22860,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 21 серпня 2015 року (а.с.5-16).

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобовязань за вказаним кредитним договором ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 66009,19 грн. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 року у справі на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 55258,61 грн. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту сплатив 1345,00 доларів США, що еквівалентно 15593 грн. 71 коп. (а.с.17-19).

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором № 154-В/08/12/ФО/А виконав 25 вересня 2014 року шляхом перерахування на рахунок відповідача стягнутих за судовим рішенням грошових коштів, а тому зобов'язання за цим договором виконано і вказаний кредитний договір є таким, що припинив свою дію.

Проте, судова колегія не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте, звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань.

Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право на стягнення сум , передбачених ст.625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Тобто, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Надалі при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).

Така ж позиція виловлена і у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, на зазначені вище обставини уваги не звернув, у зв'язку з чим прийшов до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року не може бути визнане правильним, обґрунтованим і таким, що постановлене у відповідності до вимог закону, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про захист прав споживачів, визнання зобов'язання виконаним та визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Судді:

Головуючий: