У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фастівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 про визнання недійсними розпорядження про передачу в оренду водного об'єкта та розпорядження про внесення змін до розпорядження, визнання недійсними договорів оренди, за касаційною скаргою Фастівського міжрайонного прокурора Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Фастівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області з позовом до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування розпорядження від 27 квітня 2007 року № 317 про передачу в оренду ОСОБА_6 водного об'єкта та розпорядження від 30 жовтня 2013 року про внесення змін до розпорядження від 27 квітня 2007 № 317, визнання недійсними договорів оренди.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області проведено перевірку, якою встановлено, що порушено вимоги законодавства при наданні в користування водного об'єкта.

Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 27 квітня 2007 року № 317 надано дозвіл на укладення з ОСОБА_6 договору оренди водного об'єкта строком на 25 років для риборозведення. На підставі вказаного розпорядження було укладено договір оренди' водного обєкта від 10 травня 2007 року. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1> <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1>

Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 30 жовтня 2013 року № 457-од внесено зміни до п. 2 та додано п. 5 до розпорядження від 27 квітня 2007 року та на його підставі укладено новий договір оренди водного об'єкта.

Вказані договори не погоджені з державним органом водного господарства та природоохоронним органом та незареєстровані відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року, в позові Фастівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 про визнання недійсними розпорядження про передачу в оренду водного об'єкта та розпорядження про внесення змін до розпорядження, визнання недійсними договорів оренди відмовлено.

У касаційній скарзі Фастівський міжрайонний прокурор Київської області порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 27 квітня 2007 року № 317 «Про передачу в оренду гр. ОСОБА_6 ставка «Олійницький» в с. Малополовецьке Фастівського району Київської області» надано доз'віл на укладення з ОСОБА_6 договору оренди водного обєкта, загальна площа дзеркала води <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_6/ed_2015_02_12/pravo1/T990586.html?pravo=1>якого становить 8, 3269 га, строком на 25 років для риборозведення. На підставі вказаного розпорядження було укладено договір оренди водного об'єкта від 10 травня 2007 року.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 року № 420 «Про затвердження Типового договору оренди водних об'єктів» та клопотання ОСОБА_6 від 29 жовтня 2013 року до Фастівської районної державної адміністрації про викладення договору оренди водного об'єкта у новій редакції райдержадміністрацією було прийнято розпорядження від 30 жовтня 2013 року № 457-од «Про внесення змін до розпорядження від 27 квітня 2007 року № 317 «Про передачу в оренду гр. ОСОБА_6 ставка «Олійницький» в с. Малополовецьке Фастівського району Ки <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_825392/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1>ївської області», на виконання якого договір оренди водного об'єкта, укладений між Фастівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 10 травня 2007 року, було викладено у новій редакції, а також розпорядження від 27 квітня 2007 року № 317 доповнено пунктом 5, відповідно до якого орендаря зобов'яза'но провести погодження договору оренди водного обєкта відповідно до норм чинного зако <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_02_12/pravo1/T990586.html?pravo=1>нодавства.

Згідно з листом Басейнового комітету України по водному господарству Басейнового управління водних ресурсів р. Рось від 31 серпня 2009 року, технічною радою Басейнового управління водних ресурсів р. Рось погоджено два представлених договори оренди за умови постійного підтримання санітарних витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що чинним законодавством прямо передбачено право місцевих адміністрацій бути орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення, а Кабінетом Міністрів України будь-яких обмежень щодо такого розпорядження не встановлено, тому вважали, що Фастівська районна державна адміністрація була уповноваженим органом на розпорядження такими об'єктами за умови, що цей об'єкт знаходиться в межах відповідно однієї адміністративно-територіальної одиниці (району).

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Статтею 6 Водного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1820/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Український народ здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Повноваження органів виконавчої влади встановлено Конституцією України, кодексами, іншими законами та підзаконними актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Водного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1821/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, до водних об'єктів загальнодержавного значення належать поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків.

З матеріалів справи вбачається, що водний об'єкт (ставок «Олійницький») розміщений у с. Малополовецьке Фастівського району, є водним об'єктом загальнодержавного значення, оскільки він відсутній у переліку місцевих водних об'єктів. Крім того, ставок знаходиться на річці Собот, правій притоці річки Кам'янка в басейні річки Рось, який має загальнодержавне значення (а. с. 25-29).

Згідно із ч. 1 ст. 14 Водного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1821/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема, розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Статтею 24 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст. 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено право Кабінету Міністрів України передавати місцевим державним адміністраціям окремі повноваження органів виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

При цьому ч. 6 вказаної статті передбачено, що розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Отже, місцеві державні адміністрації набувають статусу орендодавців водних об'єктів загальнодержавного значення відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України лише за умови розмежування Кабінетом Міністрів України повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення, що передбачено ч. 6 цієї статті.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте суди попередніх інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернули уваги на вказані положення закону, не врахували те, що матеріали справи не містять доказів надання Кабінетом Міністрів України повноважень Фастівській районній державній адміністрації щодо розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення і, зокрема, спірним водним об'єктом, а також відсутні дані про те, що Кабінетом Міністрів України взагалі не здійснено розмежування повноважень у частині розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення між ним та місцевими державними адміністраціями, не встановили фактичних обставин справи та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим вони підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фастівського міжрайонного прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук