Оболонський районний суд міста Києва
Справа № 2-2080/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_1, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

встановив:

ВАТ "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант", тип та найменування якого відповідно до протоколу чергових загальних зборів акціонерів від 20.04.2011 року змінено на Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 198150 грн та 400 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що внаслідок ДТП, яке сталося 07.05.2009 року по вул. Гетьмана в м. Києві, було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, належний ОСОБА_2, застрахований за договором добровільного страхування автотранспорту №19G-0233996 від 26.03.2009 року, укладеним між ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" та ОСОБА_2 Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 17.06.2010 року вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 На виконання договору страхування, позивачем у 2009 році ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування у розмірі 198150 грн. Посилаючись на положення ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України, відповідно до яких, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, позивач просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 198150 грн, а також понесені страховою компанією витрати в розмірі 400 грн на проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, нанесеного власнику застрахованого автомобіля.

В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути 173160 грн виплаченого страхового відшкодування та 400 грн витрат на проведення автотоварознавчного дослідження. Вказав, що оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано, то 24990 грн відшкодовуються за рахунок страхової компанії відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, вказавши, що 07.05.2009 року дійсно сталась ДТП за участі автомобіля відповідача та автомобіля Інфініті д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, проте ДТП сталася не з вини відповідача. Зокрема, коли відповідач рухався в крайній лівій смузі, його підрізав автомобіль, який різко перестроївся на його смугу руху, після чого відповідач загальмував, не змінюючи напрямок руху. Більше він нічого не пам'ятав, оскільки, як потім з'ясувалося, відбулося зіткнення його автомобіля з автомобілем Інфініті, він втратив свідомість і його забрала швидка допомога. Представник відповідача зазначив, що при розгляді судом адміністративної справи не було досліджено всі обставини ДТП, зокрема, при проведенні експертизи власник автомобіля Інфініті ОСОБА_2 не надав свій автомобіль для огляду експертам, внаслідок чого при складанні висновку судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, з врахуванням якого приймалася постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 17.06.2010 року, у експертів не було даних про пошкодження автомобіля Інфініті та механізму їх утворення, в результаті чого не було з'ясовано всі обставини ДТП; протокол та схема ДТП з відповідачем не погоджувались. Також надали суду висновок автотехнічного дослідження від 31.05.2011 року, складений з врахуванням пошкоджень обох автомобілів, встановлених з фотографій з місця ДТП, відповідно до якого, відсутня вина відповідача у скоєнні ДТП. На підставі викладеного просили відмовити у позові.

Залучені до участі у справі треті особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», з яким відповідач уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс ВС№/7245198), який діяв на час ДТП, та ОСОБА_2 до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2009 року між ВАТ "УСК "Дженералі Гарант" (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №19G-0233996, за умовами якого було застраховано належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, в тому числі і за ризиком пошкодження або знищення внаслідок ДТП.

07.05.2009 року о 8 год 00 хв у м. Києві по вул. Гетьмана, 10 сталася ДТП за участі автомобілів НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, та Інфініті д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.06.2010 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2010 року, встановлено, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 внаслідок порушенням ним вимог п.12.1 ПДР України та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 61ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем на виконання договору страхування №19G-0233996 від 26.03.2009 року за заявою ОСОБА_2 проведено визначення розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, який відповідно до звіту № 4135 від 16.06.2009 року становив 220210 грн 06 коп.

Разом з тим, оскільки відповідно до Рахунку-фактури № 109/06 від 10.06.2009 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Інфініті була меншою, ніж визначена у звіті, і складала 198750 грн, страховою компанією було перераховано страхове відшкодування відповідно до рахунку-фактури, що за вирахуванням суми франшизи становило 198150 грн.

Перерахування страховою компанією страхового відшкодування в розмірі 198150 грн підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 6248 від 13.07.2009 року, № 6208 від 09.07.2009 року, № 5791 від 26.06.2009 року, № 5993 від 02.07.2009 року, № 6169 від 08.07.2009 року та №5857 від 01.07.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно Полісу ВС№/7245198. В липні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» провели зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі й вимог позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення в порядку регресу частини виплаченого страхового відшкодування у розмірі 24990 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення на користь позивача сплаченої суми страхового відшкодування з відповідача, як особи винної у скоєнні ДТП, у розмірі 173160 грн. (198150 грн - 24990 грн) та вартості проведеного позивачем автотоварознавчого дослідження в розмірі 400 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5792 від 26.06.2009 року.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність його вини у скоєнні ДТП, та висновок автотехнічного дослідження від 31.05.2011 року, яким встановлено, що дії водія автомобіля Інфініті ОСОБА_2 не відповідають вимогам ПДР України, що з технічної точки зору стало однією з причин виникнення події даної ДТП, оскільки обставини ДТП ретельно досліджувалися судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення шляхом оцінки усіх зібраних по справі доказів у їх сукупності, в результаті чого суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, що закріплено у постанові Солом'янського районного суду м.Києва від 17.06.2010 року, залишеній без змін постановою Апеляційного суду м.Києва від 19.07.2010 року, висновок якої є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої ухвалено постанову суду.

За таких обставин позовна заява підлягає задоволенню.

Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме: 1700 грн державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» виплачене страхове відшкодування у розмірі 173160 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 400 грн., а всього 173560 (сто сімдесят три тисячі п'ятсот шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» судові витрати у розмірі 1820 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко