РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Кабанячого Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тоцькій К.О.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про зняття арешту,-

в с т а н о в и в:

19.02.2015 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, яким просять зняти арешт з майна боржника ОСОБА_3, який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Духновським М.І. від 30.12.2009 року.

В обґрунтування вказаного позову позивачі зазначають, що вони та ОСОБА_3 між собою є рідними братами та сестрою. 24 вересня 1994 року їхній батько ОСОБА_5 у рівних долях подарував їм жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, нині адреса будинку НОМЕР_1. 12.01.2015 р. вони отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно: на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га в АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1686 га, форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна сумісна. На даний час вони вирішили урегулювати питання користування та володіння будинком та земельними ділянками одноособово, незалежно один від одного. Під час звернення до нотаріуса з питання оформлення документів, стало відомо, що 30.12.2009 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Духновським М.І. було винесено Постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів. 20.03.2014 р. було державним виконавцем Щербина Р.О. було прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження, однак арешт з майна боржника знятий не був. Дана обставина позбавляє їх належним чином використовувати майно яке їм належить, з огляду на це вони і звернулись до суду.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, проте надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали.

Представник від ВДВС Броварського МРУЮ у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, надав до суду заявою в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність.

Третя особа в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень по суті позову не надала.

На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 являються власниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га в АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1686 га, форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна сумісна, що підтверджується даними свідоцтв про право власності (а.с.6-8,9).

З даних витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №32125510 (а.с.10) слідує, що на майно, яке належить ОСОБА_3, було накладено арешт на підставі постанови ВДВС Бориспільського МРУЮ від 30.12.2009 року.

Листом від 13.02.2015 року ВДВС Бориспільського МРУЮ (а.с.11) повідомило боржника, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2-522 виданий Бориспільським міським судом Київської області 08.02.2002 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь органу опіки і піклування аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу. В рамках виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем 30.12.2009 року було винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.13).

20.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського районного управління юстиції Щербина Р.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа суду №2-522 від 08.02.2002 року, в зв'язку з тим, що аліменти на день повноліття дітей утримані в повному обсязі (а.с.12).

Листом ВДВС Бориспільського МРУЮ від 13.02.2015 р. в задоволенні заяви про зняття арешту було відмовлено (а.с.11).

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Стаття 17 Закону України "Про виконавче провадження" дає вичерпний перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою. Так, прийняття до виконання виконавчих листів, що видаються судами, і наказів господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті, передбачено пунктом 1 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Зі змісту статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче впровадження» в разі накладення арешту на майно боржника судовий виконавець при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження, за виконання його в повному обсязі, повинен прийняти рішення про зняття арешту, про що зазначає в самій постанові.

В постанові державного виконавця від 20.03.2014 р. про закінчення виконавчого провадження мова про зняття арешту з майна боржника не йде.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16.

Враховуючи вищенаведене та ту обставину, що на даний час по виконавче провадження закінчене, наявність арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 позбавляє позивачів в повному обсязі реалізувати своє право власності, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню,оскільки підстави для арешту майна боржника відпали.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з майна боржника ОСОБА_3, який було накладено Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Духновськия М.І. від 30.12.2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду Ю.В.Кабанячий