КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1018/15-ц
Провадження № 2/552/694/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

при секретарі Павленко Л.М.

з участю представника позивача Федак М.Л., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення заборгованості , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості посилаючись на те, що 17 травня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладений договір № 005863 та додаток № 1, додаток № 2 до договору. Додаток № 3 укладений 16 жовтня 2006 року. Предметом договору є послуги спрямовані на придбання товару, які позивач надає відповідачу ОСОБА_3 Позивач надав позику відповідачу ОСОБА_3 в сумі 25 000 грн., станом на 16 жовтня 2006 року заборгованість складала 23 351 грн. 24 коп. та погоджена між цими ж сторонами. Відповідач ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобовязання, має заборгованість по сплаті суми позики 43 місячних платежів та його борг складає 14 034 грн. 97 коп. Відповідно до п. 9.2 додатку № 2 до договору нарахований штраф у розмірі 4 670 грн. 25 коп. 19 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачами укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 відповідають по зобовязанням відповідача ОСОБА_3 згідно договору № 005863 як солідарні боржники.

14 травня 2015 року представником позивач подана заява про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення заборгованості.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що надати оригінали договору № 005863 та додатки № 1, 2, платіжне доручення про перерахування відповідачу ОСОБА_3 кредитних коштів не має можливості, оскільки вказані документи не збереглись. Просив позовні вимоги задовольнити, розірвати договір № 005863 від 17 травня 2006 року, стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу у розмірі 13 844 грн. 24 коп. та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем не надано належних доказів щодо перебування позивача та відповідача ОСОБА_3 в договірних відносинах. Оригінали договору та додатків №1,2 відсутні, надані копії є неналежним чином завірені, встановити зміст договору, що дійсно укладений сторонами неможливо, як і зясувати чи підписував даний договір ОСОБА_3 Не надано доказів перерахування коштів відповідачу ОСОБА_3, як і не надано доказів, що саме ним сплачувались будь-які кошти. Крім того, відповідно до ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не зявились в судове засідання.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору № 005863 від 17 травня 2006 року та стягнення заборгованості, проте суду не надано оригінал даного договору та додатки №1,2 до нього.

З пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що оригінал договору № 005863 від 17 травня 2006 року та додатки до нього №1,2 від 17 травня 2006 року не збереглися та як наслідок не можуть бути надані суду. Також не зберігся оригінал платіжного доручення № 490 від 23 жовтня 2006 року про перерахування відповідачу ОСОБА_3 коштів у розмірі 25 000 грн. Копіювання зазначених документів, які додані до позовної заяви , як пояснив представник позивача в судовому засіданні здійснювалось не з оригіналів.

Додатком № 3 до договору № 005863 від 17 травня 2006 року , який укладений 16 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 визначено ціну товару у розмірі 50 000 грн, заборгованість складає 23 351 грн. 24 коп. Даний додаток є невідємною частиною договору № 005863 від 17 травня 2006 року.

19 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачаси ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладений договір поруки, відповідно до умов якого останні зобовязуються відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобовязань , що виникають з договору № 005863.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнаючи позовні вимоги посилався саме на відсутність оригіналу договору № 005863 з додатками та як наслідок відсутність доказів, які повинен надати позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог, неможливість врахування ксерокопій договорів наданих до позовної заяви як належних доказів, оскільки останні не були відксерокоповані з оригіналів, неможливість в судовому засіданні встановити зміст договору № 005863 та додатків до нього, а тому існують сумніви щодо його укладення.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином , доказом є і договір № 005863 від 17 травня 2006 року з додатками №1,2, на підставі якого суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідачів заборгованості за даним договором, не виконання за цим договором грошового зобовязання та настання цивільно-правової відповідальності, інших істотних умов, виходячи саме з умов договору та додатків як письмових доказів.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування

Стаття 59 ЦПК України регулює питання допустимості доказів, та встановлює, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Позивач як сторона по справі, зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин між ТОВ «Житловий Альянс» та ОСОБА_3 на підставі договору № 005863 від 17 травня 2006 року та не виконання відповідачами взятих на себе договором грошових зобовязань - подавши суду відповідний оригінал договору № 005863 від 17 травня 2006 року та додатки до нього №1,2 від 17 травня 2006 року або ж його належним чином завірену копію, оскільки обовязок подання доказів

покладається на сторін.

Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Ч.2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернув увагу, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК .

За таких обставин, позивачем не надано доказів у розумінні ст. ст. 58,59 ЦПК України на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договору № 005863 від 17 травня 2006 року та додатків до нього за № 1,2 про розірвання якого звернувся позивач до суду та стягнення за цим договором заборгованості.

Договір поруки від 19 жовтня 2006 року укладений на забезпечення виконання договору № 005863 від 17 травня 2006 року.

Заперечення представника відповідача в частині закінчення строку дії договору поруки від 19 жовтня 2006 року з посиланням на п. 5.1 цього договору, яким встановлено, що договір діє до 15 лютого 2012 року, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач скористався своїм право та звернувся до Шевченківського райсуду м. Києва, який 24 липня 2009 року видав судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості по спірному договору. Даний судовий наказ скасований цим же судом 22 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.10,11,60, 209,212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна