справа № 489/3256/15-ц
номер провадження 2/489/1798/15
Рішення

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), третя особа Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 167470,26 грн. матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), 1500,00 грн. витрат на складання звіту про оцінку матеріального збитку та 20000,00 грн. грошової компенсації моральної шкоди.

У обґрунтування вимог вказала, що 04.02.2015 з вини ОСОБА_1, яка керувала автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_4, який керував автомобілем «КАМАЗ 53215», реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася ДТП, внаслідок якої були заподіяні механічні пошкодження автомобілю «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого вона є та яким керував ОСОБА_5 Вина відповідачів встановлена в судовому порядку.

Згідно звіту № 037/02-15 віл 10.03.2015 вартість матеріального збитку, без урахування податку на додану вартість, склала 167470,25 грн., які позивач просить стягнути з винуватців ДТП разом з витратами, понесеними на оплату послуг оцінювача, та грошовою компенсацією моральної шкоди.

Ухвалою суду від 08.06.2015 в якості третьої особи до участі у справі залучено ТДВ «Експрес Страхування».

Ухвалою суду від 07.08.2015 за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача залучено ПрАТ «УПСК», вимоги до якого представниками позивача не заявлялися, хоча відповідне право розяснювалося судом.

У судове засідання, в якому хвалено рішення, позивач та її представники не зявилися. В попередніх засіданнях представники позивача вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 вимоги не визнав через предявлення вимог до ОСОБА_1 як неналежного відповідача та повне відшкодування позивачу ТДВ «Експрес Страхування» майнової шкоди, завданої з вини ОСОБА_1

ПрАТ «УПСК» в письмових поясненнях вказало про неможливість надання заперечень проти позову через непредявлення вимог до страхової компанії. Одночасно, надало докази виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування збитків, завданих з вини відповідча ОСОБА_4

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово та заперечень проти позову не надав.

Суд, заслухавши присутнього учасника процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями статей 1166 та 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 04.02.2015 на 318 км +150 м автодороги Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв», Жовтневого району, Миколаївської області, сталася ДТП за участю трьох транспортних засобів «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, «КАМАЗ 53215», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, який зареєстровано за позивачем (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 029528), під керуванням ОСОБА_5

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.02.2015 та постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2015 водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнано винними в ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

У підтвердження розміру матеріального збитку позивач надала Звіт № 037/02-15 від 10.03.2015, складний спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_6

Згідно звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, без урахування податку на додану вартість, становить 167470,25 грн.

Під час судових засідань представники позивача вказували на те, що винуватці ДТП не надавали ОСОБА_5 та позивачу договорів на підтвердження обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому звернулися до суду з вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Доводи представників позивача відповідач ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що під час ДТП надала ОСОБА_5 поліс і сприяла встановленню дійсного розміру матеріальної шкоди.

Наведене підтвердив і ОСОБА_5, будучи допитаний в якості свідка. Який також пояснив, що автомобіль «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, відремонтований і використовується за призначенням.

Із наданих ОСОБА_1 та її представником письмових доказів встановлено, що автомобіль «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 244531 зареєстрований на Представництво «БЕРЛІН ХЕМІ/ОСОБА_7 Україна».

Із трудової книжки АВ № 095109 ОСОБА_1 та її пояснень встановлено, що з 01.07.2014 вона прийнята на посаду спеціаліста по звязках з медичною громадськістю Представництва «БЕРЛІН ХЕМІ/ОСОБА_7 Україна», де і працює на теперішній час.

З пояснень ОСОБА_1 ДТП сталася за її участі на робочому автомобілі при виконанні службових обовязків.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована на підставі полісу ТДВ «Експрес Страхування» АС/8888105 від 18.06.2015 з лімітом відповідальності 50000,00 грн., франшиза 510,00 грн., страхувальник Представництво «БЕРЛІН ХЕМІ АГ» в Україні.

З наданого ТДВ «Експрес Страхування» звіту № 064/06-15 від 11.06.2015 (оцінювач ОСОБА_6О.) видно, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, без урахування податку на додану вартість, складає 30279,22 грн.

Дорожньо-транспортну пригоду ТДВ «Експрес Страхування» визнало страховим випадком (страховий акт № 4.15.49-1 від 25.06.2015) та платіжним дорученням № 23586 від 25.06.2015 перерахувало ОСОБА_3 29769,22 грн. (за винятком франшизи 510,00 грн.) страхового відшкодування.

Із отриманих від ПрАТ «УПСК» письмових пояснень та наданих ним документів встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КАМАЗ 53215», реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «УПСК» на підставі полісу АІ/6814698 від 01.07.2014 з лімітом відповідальності 50000,00 грн., франшиза 500,00 грн., страхувальник ОСОБА_8

Платіжним дорученням № 3979 від 09.10.2015 ПрАТ «УПСК» підтвердило перерахування ОСОБА_3 на підставі страхового акту № ОЦ/044/000/15/0156 від 09.10.2015 2535,59 грн. страхового відшкодування.

Під час розгляду справи представники позивача та свідок ОСОБА_5 вказували, що при оформленні ДТП працівники дорожньої автоінспекції не повністю відобразили механічні пошкодження, заподіянні транспортному засобу позивача, та відмовилися від уточнення своїх висновків, що лягло в основу висновків суду прим розгляді адміністративних матеріалів.

Для визначення дійсного розміру збитків ОСОБА_3 замовила оцінювання в автотоварознавця ОСОБА_9, який після огляду транспортного засобу визначив повний розмір матеріальної шкоди (звіт № 037/02-15 від 10.03.2015).

Оцінювання збитків проводилося за участю усі учасники ДТП та представника ПрАТ «УПСК» ОСОБА_10

У ході оцінювання було розмежовано механічні пошкодження завдані ОСОБА_1 (пункти з 19 по 37) та ОСОБА_4 (пункти з 1 по 19), що відображено в протоколі огляду транспортного засобу, який вони представником ПрАТ «УПСК» скріпили підписами.

Так як в звітах № 037/02-15 від 10.03.2015 та № 064/06-15 від 11.06.2015 вказано різний розмір матеріальної шкоди до суду в якості спеціаліста було викликано автотоварознаця ОСОБА_9

Спеціаліст ОСОБА_9 пояснив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 98464,21 грн.

За його поясненням різниця в розмірах збитків полягає лише в тому, що при складанні звіту на замовлення ТДВ «Експрес Страхування» майнову шкоду визначено з пошкоджень, що заподіяні з вини ОСОБА_1 та відображені в пунктах 19 - 37 протоколу огляду транспортного засобу.

Оцінюючи наявні у справі докази в сукупності та з огляду на встановлені обставини і положення частини першої статті 1166 ЦК України, якими передбачено відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, відшкодуванню підлягає майнова шкода в розмірі 98464,21 грн.

У звязку із цим, враховуючи відсутність доказів оскарження ОСОБА_3 розміру страхового відшкодування, отриманого від ТДВ «Експрес Страхування», при визначенні вини кожного з винуватців ДТП суд приходить до висновку, що в процентному відношенні вина відповідача ОСОБА_1 складає 30,75 %, а ОСОБА_4 69,25 %, у грошовому еквіваленті, відповідно, 30279,22 грн. та 68184,99 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи зі змісту такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Як встановлено судом, завдану з вини ОСОБА_1 майнова шкода позивачу відшкодована повністю третьою особою, за винятком франшизи.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, статті 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою частини першої статті 1172 ЦК України та частиною другою статті 1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладений Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 № 6-108цс13, яка є обов'язковою для судів.

Як встановлено в ході розгляду справи, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1, власником цього автомобіля є Представництво «БЕРЛІН ХЕМІ АГ» в Україні, правонаступник якого Представництва «БЕРЛІН ХЕМІ/ОСОБА_7 Україна ГМБХ» з яким ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах.

Про вказані обставини представникам позивача було відомо. Їм також було розяснювалося судом право на уточнення вимог та залучення до участі у справі належного відповідача. Проте, представники позивача таким правом не скористалися.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, вимоги до не її, в т.ч. і в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на проведення оцінювання збитку, задоволенню не підлягають.

У пункті 6 посадови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

За такого, вимоги до ОСОБА_4 в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню в частині, що перевищують ліміт відповідальності страховика, а саме в розмірі 18184,99 грн. та в частині стягнення 500,00 грн. франшизи.

Щодо стягнення з ОСОБА_4 повного розміру майнової шкоди, за винятком отриманого позивачем від ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в сумі 2535,59 грн., з огляду на встановлені обставини є передчасним, оскільки як вбачається із заяви ПрАТ «УПСК» ним проводиться перевірка отриманого позивачем страхового відшкодування від ТДВ «Експрес Страхування», а позивач непозбавлена права оскаржити в судовому порядку рішення ПрАТ «УПСК» щодо розміру виплаченого страхового відшкодування.

Також, на підставі статті 11 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, оскільки вимоги до нього позивачем не заявлялися.

Щодо стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, така вимога на підставі положень статей 23, 1167 ЦК України підлягає частковому задоволенню в розмір 1000,00 грн.

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди суд виходить із душевних страждань позивача у звязку з пошкодженням майна, засад розумності та справедливості, обставин за яких сталася ДТП та розміру вини вказаного відповідача.

З урахуванням вини ОСОБА_4 частковому задоволенню підлягає і вимога про відшкодування витрат, понесених позивачем на проведення визначення збитку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 011 від 10.03.2015 на суму 1500,00 грн. та актом № 037/02-15 від 10.03.2015. а саме в розмірі 1038,75 грн. (1500,00 х 69,25).

Відповідно до статті 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам з відповідача Хорошуна Є.В. на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 214,81 грн. (197,23 +17,58).

Керуючись статтями 10, 11, 60 - 62, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18684,99 грн. майнової шкоди, в т.ч. 500,00 грн. франшизи, 1038,75 грн. вартості оцінювання збитку та 1000,00 грн. грошової компенсації моральної шкоди, всього 20723,74 грн. (двадцять тисяч сімсот двадцять три гривні 74 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 214,81 грн. (двісті чотирнадцять гривень 81 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 21.10.2015.