Справа № 395/123/15-ц
Провадження № 2/395/167/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: прокурора прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області (далі заявник, прокурор Новомиргородського району) в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3О.) до Територіальної громади м. Новомиргорода в особі Новомиргородської міської ради Кіровоградської області (далі відповідач, Новомиргородська міська рада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (далі третя особа, Новомиргородська райдержадміністрація, Головне територіальне управління юстиції), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява прокурора Новомиргородського району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Новомиргородської міської ради, третя особа: Новомиргородська райдержадміністрація про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Заявник вказав, що підставою для представництва прокурором інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 є та обставина, що відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» вона відноситься до осіб із числа дітей, позбавлених батьківського піклування.

Опікуном неповнолітньої ОСОБА_3 призначена ОСОБА_4, оскільки мати неповнолітньої ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 померли.

Згідно рішенню виконкому Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 19 від 26.02.1998 р. «Про дозвіл на обмін квартир громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8В.» матері неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_5 за згодою її батька ОСОБА_8 було видано ордер на заселення однокімнатної квартири № 1 у багатоквартирному будинку № 4 по вулиці Карла Лібкнехта у м. Новомиргороді, Кіровоградської області.

ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі з 28.05.1998 р. по день смерті на підставі ордеру обміну за № 1151 від 12.03.1998 р.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає у вказаній квартирі з моменту свого народження, тобто із серпня 1999 р.

ОСОБА_5 09.05.2003 р. померла, проте зазначену квартиру у встановленому законодавством порядку за життя не приватизувала.

Інших спадкоємців за законом, або осіб, котрі б, окрім неповнолітньої ОСОБА_3, мали б підстави для набуття права власності на спірну квартиру, немає.

Заповіт ОСОБА_5 не складала.

Спадщина відумерлою не визнавалась.

На підставі викладеного, посилаючись на ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 15, 16, 1223, 1225, 1261, 1272, 1275 ЦК України, прокурор просить суд визнати за неповнолітньою ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на вище згадану однокімнатну квартиру.

За ухвалою суду від 30.03.2015 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області.

У суді прокурор ВОЛИНСЬКА А.М. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

У попередньому та наступному судових засіданнях законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві прокурора.

Представник третьої особи ОСОБА_2 підтримала позов прокурора повністю.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4, представники відповідача (Новомиргородської міської ради) і третьої особи (Головного територіального управління юстиції) у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав.

Як вбачається з письмової заяви:

законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4, вона просить суд розглянути справу в її відсутність, підтримує позов повністю;

представника відповідача, він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Новомиргородської міської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні безспірно зясовано: підставою для представництва прокурором інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 є та обставина, що відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» вона відноситься до осіб із числа дітей, позбавлених батьківського піклування.

Опікуном неповнолітньої ОСОБА_3 згідно розпорядженню голови Новомиргородської РДА № 107-р від 18.04.2013 р. призначена ОСОБА_4, оскільки мати неповнолітньої ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 померли відповідно 09.05.2003 р. та 23.02.2013 р., що засвідчують свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 181420 та серії І-ОЛ № 66744.

Згідно рішенню виконкому Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 19 від 26.02.1998 р. «Про дозвіл на обмін квартир громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8В.» матері неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_5 за згодою її батька ОСОБА_8 було видано ордер на заселення однокімнатної квартири № 1, житловою площею 19,97 кв. м, загальною площею 34,2 кв. м у багатоквартирному будинку № 4 по вулиці Карла Лібкнехта у м. Новомиргороді, Кіровоградської області.

ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі з 28.05.1998 р. по день смерті на підставі ордеру обміну за № 1151 від 12.03.1998 р.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає у вказаній квартирі з часу свого народження, тобто із серпня 1999 р. по даний час.

Разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у згаданому житлі проживав співмешканець матері ОСОБА_9

ОСОБА_5 09.05.2003 р. померла, проте зазначену квартиру у встановленому законодавством порядку за життя не приватизувала.

Як вбачається з приписів Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року № 2482-XII (з подальшими змінами і доповненнями):

ч. 1 ст. 2 До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

абзацу 1 і абзацу 2 ст. 3 Приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

ч. 1 ст. 5 Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно.

До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

ч. 1 ст. 6 Незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири.

ч. 1 ст. 7 За громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

ч. 1 ст. 8 Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

ч. 3 ст. 8 Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

ч. 5 ст. 8 Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

ч. 10 ст. 8 Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

ч. 11 ст. 8 Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Таким чином, ОСОБА_5 за життя мала право, а неповнолітня ОСОБА_3 має право на приватизацію зазначеної квартири відповідно до вище вказаних вимог Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Проте після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_9, а також внаслідок пожежі були втрачені усі документи та вказане житло.

В той же час ч. 4 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно вимогам чинного на момент смерті спадкодавця ЦК Української РСР неповнолітня ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом (ст. ст. 527, 529 ч. 1), прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, бо фактично вступила у володіння спадковим майном (ст. ст. 548, 549 ч. 1 п. 1), а тому вона визнається належною їй з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ч. 2).

Відповідно до звіту про оцінку від 22.12.2014 р. грошова оцінка однокімнатної квартири № 1 (загальна площа 34,2 кв. м, житлова площа 19,97 кв. м) по вул. Карла Лібкнехта, 4 у м. Новомиргороді станом на 22 грудня 2014 р., без урахування ПДВ, становить 105.109 грн.

Заповіт ОСОБА_5 не складала, а інші спадкоємці за законом, котрі б, окрім неповнолітньої ОСОБА_3, мали б підстави для набуття права власності на спірну квартиру, не прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Спадщина відумерлою також не визнавалась.

При зверненні у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за законом неповнолітня ОСОБА_3 не одержала у звязку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2015 р. № 37/02-31).

Із довідки Новомиргородської дільниці БТІ вбачається, що до 01.01.2013 р. право власності на згадану квартиру не було зареєстровано.

Також відсутні відомості про вказане нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно і Державному реєстрі речових прав.

Згідно вимогам ЦК України:

ч. 1 ст. 15 Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 16 Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Окрім пояснень учасників судового розгляду, ці ж обставини підтверджуються: листами і довідками Новомиргородської міської ради, КП Новомиргородські муніципальні інженерні мережі, Новомиргородської філії БТІ, копіями свідоцтв про народження неповнолітньої та смерть спадкодавця, звітом про оцінку майна, технічними документами, іншими матеріалами справи.

Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 1.051,09 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 3, 41, 47 Конституції України, Закону України № 69-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей», ст. ст. 1, 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 527, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Новомиргорода в особі Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що померла 09 травня 2003 року у віці 30 років у с. Турія, Новомиргородського району Кіровоградської області на однокімнатну квартиру за № 1, житловою площею 19,97 кв. м, загальною площею 34,2 кв. м та вартістю 105.109 (сто пять тисяч сто девять) гривень, яка розташована по вул. Карла Лібкнехта у багатоквартирному будинку № 4 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області, що перебуває на балансі комунального підприємства Новомиргородської міської ради Кіровоградської області Новомиргородські муніципальні інженерні мережі.

Стягнути з Новомиргородської міської ради Кіровоградської області судовий збір у сумі 1.051 (одна тисяча пятдесят одна) гривня 09 коп. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО