УхвалА

іменем україни

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Кафідової О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2013 року з нього на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу, щомісячно починаючи з 3 вересня 2013 року. Зазначав, що на даний час він проживає зі своїми батьками, які практично знаходяться на його утриманні. Указував, що його мати часто хворіє і він витрачає частину доходів на її лікування. У зв'язку з наведеним він не має можливості сплачувати визначений розмір аліментів.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача на утримання доньки, аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те що підстав для зменшення розміру аліментів позивач не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Доводи про розгляд апеляційним судом справи з порушенням вимог ЦПК України безпідставні, так як на а.с.102 наявна розписка ОСОБА_4 про отримання судової повістки у справі, до суду він без поважних причин не з'явився. Інші підстави для відкладення розгляду справи, наведені ним у заяві (а.с. 107) перевірялись апеляційним судом і в силу його повноважень (ст. 305 ЦПК України) визнані безпідставними.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Кафідова

В.А.Черненко