У х в а л а

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Кузнєцова В.О.,

суддів: Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Закритого акціонерного товариства «АБС-УКР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ромасенко Ніна Францівна, про визнання особи такою, що набула права власності, визнання правовстановлюючого документа та договору купівлі-продажу недійсним, за касаційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «АБС-УКР» - Дімоглової Тетяни Павлівни - на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року Закрите акціонерне товариство «АБС-УКР» (далі - ЗАТ «АБС-УКР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати ОСОБА_2 таким, що не набув права власності на гараж НОМЕР_1 (2-й ряд) у Гаражно-будівельному кооперативі «Покровський» (далі - ГБК «Покровський») по АДРЕСА_1; визнати правовстановлюючий документ на цей гараж, а саме: довідку автокооперативу «Покровський» від 29 жовтня 1994 року № 02, видану ОСОБА_2, недійсною; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18 травня 1995 року, реєстраційний № 2795 гаражного боксу НОМЕР_1 (2-й ряд) у ГБК «Покровський» по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На обґрунтування вимог ЗАТ «АБС-УКР» посилалося на те, що позивачу надано в користування земельну ділянку по АДРЕСА_1. Про те, що відповідач на цій же земельній ділянці має гараж та порушує право позивача на користування цією ділянкою позивачу стало відомо 28 жовтня 2006 року з позовної заяви ОСОБА_3 Позивач зазначав, що право власності на гаражний бокс зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі нелегітимної довідки ГБК «Покровський» від 29 жовтня 1994 року № 02, яка не є правовстановлюючим документом, оскільки автокооператив «Покровський» був зареєстрований як юридична особа лише 03 квітня 1996 року, тому документ виданий в 1994 року неіснуючою юридичною особою. Крім того довідка містить неправдиві відомості щодо відведення земельної ділянки під будівництво гаражів ГБК «Покровський», а колишній голова автокооперативу в нотаріально посвідченій заяві визнав, що видані довідки є нелегітимними.

Рішенням господарського суду м. Києва встановлено, що Київською міською радою не приймалось рішення та не видавався документ, який би посвідчував право власності чи право користування земельною ділянкою ГБК «Покровський», а також встановлено самовільне заняття земельної ділянки та самочинне будівництво гаражів, які не були введені в експлуатацію. Тому у ОСОБА_2, який продав гараж ОСОБА_3, не могло виникнути право на вказану земельну ділянку та на самочинно збудований гараж. Зазначають, що державна реєстрація права власності проводилась з грубим порушенням законодавства, а тому відповідач ОСОБА_2 не набув права власності на гараж, а відповідно і відповідач ОСОБА_3 не може набути права власності за договором купівлі-продажу, оскільки на підставі ч. 3 ст. 215 та ст. 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1> даний договір є нікчемним. Позивач вважав, що на підставі ст. 661 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843736/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1> ОСОБА_2 повинен відшкодувати вартість гаражу ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року позовні вимоги ЗАТ «АБС-УКР» задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що не набув право власності на гараж НОМЕР_1 (2-й ряд) в ГБК «Покровський» по АДРЕСА_1. Визнано довідку гаражно-будівельного кооперативу «Покровський» від 29 жовтня 1994 року № 02, видану ОСОБА_2, недійсною. Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1 (2-й ряд) в ГБК «Покровський» по АДРЕСА_1 від 18 травня 1995 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «АБС-УКР» - Дімоглова Т.П. -порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що головою ГБК «Покровський» 9 жовтня 1994 року ОСОБА_2 була надана довідка за № 02 як члену гаражно-будівельного кооперативу,згідно з якою він є власником гаража НОМЕР_1 (2-й ряд) в ГБК «Покровський» по АДРЕСА_1, вартість гаражу - 187 500 карбованців. Також у вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_2 є членом ГБК «Покровський» з 15 грудня 1993 року.

На підставі зазначеної довідки ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказаний гараж в Бюро технічної інвентаризації та отримав реєстраційне посвідчення.

18 травня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав гараж НОМЕР_1 (2-й ряд) в ГБК «Покровський» по АДРЕСА_1.

На підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2004 року ЗАТ «АБС-УКР» було передано в дострокову оренду на 25 років земельні ділянки загальною площею 2,38 га для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціального призначення та підземним паркінгом у визначеному кварталі, зокрема по АДРЕСА_1. Вказаним рішенням затверджено проект відведення земельних ділянок позивачу із зобов'язанням забезпечити організацію паркінгу для автокооперативу відповідача.

Відповідно до підпункту 5.6 пункту 5 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 «Про надання дозволу ЗАТ «АБС-УКР» на реконструкцію та забудову території, обмеженої вулицями Глибочицькою, Пимоненка та Студентською» та пункту 5.5 рішення Київської міської ради від 28 грудня 2004 року № 1088/2498, передбачено забезпечення членів кооперативу машиномісцями у критому паркінгу на території, прилеглій до місця будівництва.

На підставі вказаного рішення 14 червня 2005 року між Київською міською радою та ЗАТ «АБС-УКР» було укладено договір оренди земельних ділянок, у тому числі і земельної ділянки по АДРЕСА_1.

На вказаній земельній ділянці знаходились гаражі автокооперативу «Покровський», у тому числі і гараж ОСОБА_2, який на той час був проданий ОСОБА_3

Рішенням господарського районного суду м. Києва від 04 липня 2005 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2005 року та постановою Вищого господарського суду України від 27 квітня 2006 року, зобов'язано автокооператив «Покровський» усунути перешкоди щодо права користування земельною ділянкою загальною площею 0,22 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, звільнити зазначену земельну ділянку, знести самовільно збудовані і розташовані на ній будівлі і передати цю земельну ділянку для потреб землекористувача - ЗАТ «АБС-УКР».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 таким, що не набув право власності, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 16 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що такий спосіб захисту не передбачено законом.

Разом з цим правильними є висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для визнання недійсної довідки, виданої головою ГБК «Покровський» від 09 жовтня 1994 року, оскільки останній не був залучений до участі у справі в якості відповідача, а також на час її видачі ЗАТ «АБС-УКР» не існувало, як юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оспорюванням є стан цивільного правовідношення, при якому між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб'єктивного права у сторін, а також приналежності такого права певній особі. Оспорюване право ще не порушене, але виникає невизначеність у праві, зумовлена поведінкою другої сторони стосовно уповноваженого.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про визнання недійсними оспорюваного правочину на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України суд апеляційної інстанції, встановивши, що таким права позивача не порушено, з урахуванням того, що він не є стороною цього правочину, правильно вважав, що заявлені позивачем вимоги в цій частині необґрунтовані та не підлягають захисту в обраний позивачем спосіб, внаслідок чого дійшов правильного висновку про відсутність підстав захисту права позивача.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «АБС-УКР» - Дімоглової Тетяни Павлівни - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук