№ 225/441/2015-ц
№ 2/225/484/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Дзержинськ

Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Нємиш Н.В., при секретарі Андрієвій Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку дійсним,

УСТАНОВИВ:

03.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку дійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 01.09.2008 року між позивачем та відповідачем була укладена угода, у відповідності до якої ОСОБА_1 придбав у власність будинок АДРЕСА_1 Донецької області, що збудований на земельній ділянці розміром 649 м.кв. Придбана домобудівля складається з житлового будинку загальною площею 38,9 м.кв., житловою площею 23,9 м.кв. та літньої кухні і належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу №22/98, укладеного та посвідченого на Горлівській товарній біржі «Планета» 15 грудня 1998 року.

При укладенні зазначеної угоди сторони досягли всіх істотних її умов та домовились про ціну майна, яку позивач сплатив продавцю у повному обсязі 01 вересня 2008 року у сумі 1000,0 грн., про свідчить відповідна розписка видана ОСОБА_2, і в свою чергу отримав від продавця документи, що підтверджують його право власності на відчужуване майно і ключі від будинку.

Однак звернутись до нотаріальної контори за посвідченням укладеної угоди у встановленому порядку продавець відмовилась, посилаючись на зайнятість та відсутність вільного часу, пообіцявши при цьому виконати всі необхідні дії для нотаріального посвідчення зазначеного договору до кінця поточного року. По закінченні зазначеного строку відповідач своїх обіцянок не виконала і перестала спілкуватись з позивачем, а в подальшому змінила місце проживання і зв'язок з нею був остаточно втрачений. Тому позивач просить в судовому порядку визнати договір купівлі - продажу будинку дійсним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю.

Відповідач в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні установлено, що 01.09.2008 року між позивачем та відповідачем була укладена угода, у відповідності до якої ОСОБА_1 придбав у власність будинок АДРЕСА_1 Донецької області, що збудований на земельній ділянці розміром 649 м.кв. Придбана домобудівля складається з житлового будинку загальною площею 38,9 м.кв., житловою площею 23,9 м.кв. та літньої кухні і належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу №22/98, укладеного та посвідченого на Горлівській товарній біржі «Планета» 15 грудня 1998 року. При укладенні зазначеної угоди сторони досягли всіх істотних її умов та домовились про ціну майна, яку позивач сплатив продавцю у повному обсязі 01 вересня 2008 року у сумі 1000,0 грн., про свідчить відповідна розписка видана ОСОБА_2, і в свою чергу отримав від продавця документи, що підтверджують його право власності на відчужуване майно і ключі від будинку. Однак звернутись до нотаріальної контори за посвідченням укладеної угоди у встановленому порядку продавець відмовилась.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач заявила вимоги про визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, згідно з якою, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу не є укладеним, тому що не відбулося його нотаріального посвідчення і він не може бути визнаний судом дійсним. Окрім того, будинок належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу №22/98, укладеного та посвідченого на Горлівській товарній біржі «Планета» 15 грудня 1998 року, тому за нею відповідним чином не було встановлено права власності на зазначений будинок.

Керуючись 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу будинку дійсним - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом десяти днів з дня його отримання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: