Номер провадження 2/754/3569/15
Справа №754/7472/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Ярославівна, ОСОБА_4, про встановлення факту неправильності запису в заповіті та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я., про визнання права власності на спадкове майно.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та в останній редакції позову просив: встановити факт неправильності запису номеру квартири та будинку в тексті заповіту, що складений ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, в якому номер квартири та будинку зазначено як квартиру АДРЕСА_1, замість правильного: квартиру АДРЕСА_1;

Встановити, що положення заповіту, складеного ОСОБА_5, на ім'я ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, в якому міститься запис квартиру АДРЕСА_1, тлумачити як квартиру АДРЕСА_1.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 належну йому частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою H.A. Згідно даного заповіту, ОСОБА_5 заповів ОСОБА_6 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 та грошовий вклад, який зберігається у відділенні Ощадного банку №7989/0416 м. Києва на рахунку НОМЕР_1 з належними відсотками. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть. На даний час відкрито спадкову справу у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я., але свідоцтво про право на спадщину отримати неможливо в зв'язку допущеною помилкою при складанні заповіту, а саме не співвідношення адреси розпорядження зазначеного в заповіті з правовстановлюючим документом на квартиру, що знаходилась у власності ОСОБА_5, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, а у заповіті вказано навпаки, а саме: квартира АДРЕСА_1 У зв'язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тож враховуючи ситуацію, яка склалась, у позивача виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документу у зв'язку з тим, що на даний час він бажає прийняти спадщину, але не немає змоги цього зробити бо в заповіті допущена помилка, а саме не вірно вказано номер квартири та номер будинку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримала позов з підстав викладених у ньому, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно, є передчасною та не підлягає задовленню. Також просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника (а.с.105,106).

Представник заінтересованої особи:Головного управління юстиції в м. Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. в судове засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність у зв'язку з перебуванням на лікарняному (а.с.175). В письмових поясненнях надісланих на адресу суду вказувала на те, що після наданих позивачем документів було виявлено не співвідношення адреси розпорядження зазначеного в заповіті на ім'я ОСОБА_6 з правовстановлюючими документами на квартиру, що знаходилася у власності громадянина ОСОБА_5, у зв'язку з чим нею було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом (а.с.72 а, 73).

Відповідач: ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії заповіту від 27.02.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. ОСОБА_5 заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 та грошовий вклад, який зберігається у відділенні Ощадного банку № 7989/0416 м. Києва на рахунку НОМЕР_1 з належними відсотками ОСОБА_6. (а.с.138).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 19.12.2014 року виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 139).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до копії технічного паспорту вказана квартира складається із 1-ї кімнати житловою площею 11,7 кв.м., кухні площею 4,4 кв.м., вбиральні 2,2 кв.м., коридору 1,6 кв.м., балкону площею 1,5 кв.м . Загальна площа квартири 21,7 кв.м. (а.с. 27, 28).

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.08.2001 року, виданногоВідділом приватизації Ватутінської районної Держадміністрації, яке зареєстроване в БТІ за реєстровим № 6242 від 14.09.2001 року на праві приватної власності належала ОСОБА_5 (30).

Відповідно до довідки форми № 3 від 02.09.2003 року № 1922, виданої Житловим управлінням «ЛІВОБЕРЕЖНЕ» власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.31).

Відповідно до довідки форми № 3 від 16.04.2015 року № 4588 виданої Комунальним підприємством «Дирекція з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» станом на 16.04.2015 року у вищевказаній квартирі зареєстрованих осіб немає (а.с. 32).

З листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради від 22.096.2015 року вбачається, що в адресному реєстрі, що за замовленням Департаменту містобудування та архітектури виконується ДНВП «Картографія» будинок під АДРЕСА_1 - відсутній (а.с.178).

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі вищевказаних документів судом було достовірно встановлено, що при складанні та посвідчені заповіту ОСОБА_5 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. було допущено помилку, а саме: неправильно зазначено будинок та квартиру спадкодавця, замість: АДРЕСА_1 було помилково вказано: АДРЕСА_1.

Як вказує позивач встановлення факту неправильності запису номеру квартири та будинку у тексті заповіту, що складено ОСОБА_5 на імя ОСОБА_6 необхідно для оформлення права на спадщину.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту неправильності запису в заповіті є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

21.01.2015 року ОСОБА_6 звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. з заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_5 (а.с.136).

Після смерті ОСОБА_5 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. була заведена спадкова справа № 01/2015 на підставі заяви ОСОБА_6 від 21.01.2015 року (а.с. 136-152).

03.03.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. з заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його дядька ОСОБА_5 (а.с.128).

Після смерті ОСОБА_5 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. була заведена спадкова справа № 01/2015 на підставі заяви ОСОБА_4 від 03.03.2015 року (а.с. 128-135).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 06.04.2015 року виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 155).

15.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. з заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його сестри ОСОБА_6 (а.с.153).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 05/2015 на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.04.2015 року (а.с. 153-162).

15.04.2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6, оскільки існує не співвідношення адреси розпорядження зазначеного в заповіті з правовстановлюючим документом на квартиру, що знаходилась у власності ОСОБА_5, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Згідно роз'яснень у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Згідно ст. 1279 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

При розгляді позовних вимог щодо визнання в порядку спадкування за ОСОБА_1 належну йому частку квартири судом не встановлено фактів та обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом з дотриманням нотаріального порядку оформлення спадкових прав.

Листом спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено правову позицію, згідно якої якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п. 3.1).

Суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Суду позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що позивачем дотриманий нотаріальний порядок оформлення своїх спадкових прав, наявний спір про право, а тому такі позовні вимоги про визнання в порядку спадкування за позивачем належну йому частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заявлені передчасно і підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58-60, 209, 213-215, 218, 234, 256, 294 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1258, 1262, 1276, 1279 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Ярославівна, ОСОБА_4, про встановлення факту неправильності запису в заповіті та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Встановити факт неправильності запису номеру будинку та квартири в тексті заповіту від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. 27.02.2002 року та зареєстрованого в реєстрі за № 442, встановивши, що заповіт складено на квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі та не були присутні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.10.2015 року.

Суддя Н.Г.Таран