АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

28 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, уточненим в подальшому, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», Банк) коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог посилався на прострочення відповідачем виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вказував на те, що оскільки грошове зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду, виконано відповідачем невчасно у суду були всі підстави для стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені. Зазначив, що судом безпідставно не було застосовано до вказаних правовідносин ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній, просив задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Родовід Банк» - Дубініна Н.І. в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за порушення відповідачем строку повернення коштів за договорами про строковий банківський вклад, укладеними між сторонами, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2014 стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь позивача, з підстав передбачених ст. 625 ЦК України, грошові кошти в розмірі 13 538, 7 доларів США за Договором № 1 та 130 546,52 грн. за Договором № 2. Вказане рішення набрало законної сили 28 січня 2015 року.

На виконання рішення суду від 07.04.2014 відповідачем сплачено на рахунок ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві згідно меморіального ордеру № 1275_014 від 10.11.2014 грошові кошти в сумі 81616,76 грн., згідно меморіального ордеру № BUD.339316.130187 від 10.11.2014 грошові кошти в сумі 34526,80 грн., згідно меморіального ордеру № 426_018 від 14.11.2014 грошові кошти в сумі 14402,96 грн., що в сумі становить 130546,52 грн. Також, згідно платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 97 від 12.11.2014 Банк перерахував на рахунок ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві 13538,07 доларів США.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом норм матеріального права, а саме не застосування до правовідносин, що виникли між сторонами з приводу виконання рішення суду ст. 625 ЦК України, оскільки положення ст. 625 ЦК України регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Так, частиною ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначено у ст. 11 ЦК України.

В ч. 5 вказаної статті, яка встановлює, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, законодавець закріплює можливість виникнення цивільних прав і обов'язків із рішення суду, але за умови, що такі випадки прямо вказані у актах цивільного законодавства.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а в окремих випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. А випадки які встановленні законом, не містять грошових зобов'язань. Тобто із рішення суду про стягнення грошових коштів з підстав передбачених ст.. 625 ЦК України не виникають грошові зобов'язання.

Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-111 цс13).

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Колегія судді не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з посиланням на правову позицію Верховного Суду України викладену у справі № 3-11гс11 від 14.11.2011, оскільки за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень за вказаною апелянтом датою Верховним Судом України рішення у вказаній апелянтом справі не ухвалювалося, а за вказаним номером справа не містить правової позиції у подібних правовідносинах.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/4067/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9804/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.