Справа № 352/384/15-ц
Провадження № 2/352/381/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи - адвоката Новосільської О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання свідоцтва про право власності на жилий будинок таким, що не встановлює права власності на нерухомість, скасування державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 16.02.2015 р. звернулась в суд з позовом до відповідача - Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання свідоцтва про право власності на жилий будинок таким, що не встановлює права власності на нерухомість.

Після збільшення позовних вимог 02.06.2015 р. просила: 1) визнати свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 20.02.1989 р. виконавчим комітетом Черніївської сільської ради, таким, що не встановлює права власності ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1; 2) скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, проведену Івано-Франківським ОБТІ 23.02.1989 р. в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 527.

Ухвалою суду від 02.06.2015 р. до участі у справі залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з 30.01.1979 р. вона зареєстрована АДРЕСА_1 та фактично проживає за вказаною адресою з квітня 1976 р. після одруження з ОСОБА_6 У цьому житловому будинку вона з чоловіком проживали разом з його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та вели спільне господарство. Після смерті чоловіка, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 р., вона продовжувала проживати у будинку та вести спільне господарство з батьками покійного чоловіка. Після смерті свекра ОСОБА_5 у січні 2009 р. вона дізналась, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 20.02.1989 р. виконавчим комітетом Черніївської сільськоі ради, житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві особистої власності; реєстрація права власності проведена Івано-Франківським ОБТІ 23.02.1989 р. в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 527. Оспорюване свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р., яке у свою чергу було видане на підставі рішення виконкому Черніївської сільської ради № 4 від 25.02.1988 р. Станом на 1964 р. господарство ОСОБА_5 відносилось до колгоспного двору, документи про подальший перевід даного господарства з колгоспного двору у робітничий у сільській раді відсутні. Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5, а членами його дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_6 та позивачка - невістка, всі разом вели спільне господарство. У затвердженому рішенням виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р. списку громадян - власників будинків по с. Черніїв відсутнє прізвище ОСОБА_5, тобто підтверджується факт відсутності підстав для видачі ОСОБА_5 оспорюваного свідоцтва. Тобто у даному випадку виконком Черніївської сільської ради прийняв рішення про оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок людині, якої немає в списках власників будинків по с. Черніїв. Таким чином, оспорюване свідоцтво було видано на підставі рішення, яким не встановлювалось право власності ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно, у порушення вимог п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р., відповідно до якого не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві Черніївська сільська рада просила справу розглянути у відсутності свого представника, своєї позиції щодо заявленого позову не висловила.

Третя особа та його представник у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 після смерті свого барта ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняв спадщину, право власності на спірне будинковолодіння визнане за ним рішенням Тисменицького районного суду від 14.02.2014 р. та належно зареєстроване 02.04.2014 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Тисменицького районного суду від 23.04.2013 р. встановлено, що господарство покійного ОСОБА_5 не відносилось до колгоспного двору, що позивачка не була членом цього господарства та що оспорюване свідоцтво прав позивачки не порушує. Даний позов є безпідставним, позивачка не довела, яке її право порушене оспорюваним свідоцтвом, не заявила вимоги про відновлення порушеного права. Просили у позові відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_3 оспорює свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1, видане 20.02.1989 р. виконавчим комітетом Черніївської сільської ради на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р. на ім'я ОСОБА_5 (а.с.10). Позивачка посилається на те, що оспорюване свідоцтво було видано на підставі рішення, яким не встановлювалось право власності ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно, оскільки у затвердженому рішенням виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р. списку громадян - власників будинків по с. Черніїв відсутнє прізвище ОСОБА_5

У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.04.2013 р., яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.06.2013 р., (а.с.72-77) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про усунення від права на спадкування, визнання спадкоємцем другої черги, визнання права на спадкування як спадкоємця другої черги, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання будинковолодіння колгоспним двором, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено, встановлено, що позивачка не проживала однією сім'єю зі своїм свекром ОСОБА_5, що господарство покійного ОСОБА_5 не відносилось до колгоспного двору, що позивачка не була членом цього господарства, оскільки не могла бути одночасно членом двох господарств,що оспорюване свідоцтво прав позивачки не порушує.

У вказаній цивільній справі судом встановлено, що по АДРЕСА_1 з 1976 р., коли позивачка перейшла туди проживати після одруження з ОСОБА_6, зареєстровано два господарства, а саме: господарство ОСОБА_8, членами якого були ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яке відносилось до колгоспного двору, та господарство ОСОБА_5 і ОСОБА_7, яке до 1990 р. рахувалось робітничим двором, що підтверджуються належно засвідченими копіями витягів з погосподарських книг; після 1986 р., коли чоловікові позивачки, який з 1983 р. працював трактористом в колгоспі «Правда», було дозволено будівництво житлового будинку, їм було відкрито новий погосподарський номер, господарство відносилось до колгоспного двору; до складу даного господарства, членом якого була позивачка, відносилось незавершене будівництво по АДРЕСА_2 право власності на яке визнане за позивачкою рішенням Тисменицького районного суду від 06.08.2007 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Черніївської сільської ради про визнання права власності (а.с.80) з підстав належності їй ? частини на праві спільної сумісної власності подружжя та ? частини у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6.

Встановлені вказаними судовими рішеннями обставини спростовують посилання сторони позивача на те, що позивачка вела спільне господарство з батьками свого покійного чоловіка як за його життя, так і після його смерті; що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, членом якого вона була.

Зі змісту ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, тобто у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-94ц13, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, згідно якої якщо за результатами розгляду справи факту порушення прав, свобод та інтересів позивача не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи доведену судовим рішенням, що набрало законної сили, обставину, що оспорюване свідоцтво прав позивачки не порушує, що у рамках даної цивільної справи сторона позивача не довела, яким чином оспорюване свідоцтво порушує її права та які саме, які її порушені права підлягають захисту і відновленню, - суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачкою вимог, які не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.15 ЦК України, ст.ст. 3 ч.1, 61 ч.3 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_3 до Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання свідоцтва про право власності на жилий будинок таким, що не встановлює права власності на нерухомість, скасування державної реєстрації права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець