Провадження № 2-763/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2014 року Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 60000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 лютого 2015 року становить 1 497 000,00 грн., 3% річних за прострочення повернення боргу в розмірі 84391,89 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

В позові посилається на те, що неодноразово надавав відповідачу в борг кошти в іноземній валюті, зокрема:

27 жовтня 2012 року - 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, строком до 27 грудня 2013 року;

23 липня 2013 року - 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, строком до 31 грудня 2013 року;

25 липня 2013 року - 10 000 (двадцять тисяч) доларів США, строком до 31 грудня 2013 року.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув Позивачу вищезгадану суму коштів в загальному розмір 60000,00 доларів США.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивач просить стягнути з Відповідача суму боргу в розмір 60000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 лютого 2015 року еквівалентно 1 497 000,00 грн., 3% річних за прострочення повернення боргу в розмірі 84391,89 грн. в порядку ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову частково посилаючись на те, що відповідач повернув позивачу отримані кошти в борг у розмірі 10000,00 доларів США. Просив постановити рішення про часткове задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено наступні договори позики:

27 жовтня 2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, строком до 27 грудня 2013 року;

23 липня 2013 року, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу в борг 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, строком до 31 грудня 2013 року;

25 липня 2013 року, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу в борг 10 000 (двадцять тисяч) доларів США, строком до 31 грудня 2013 року, що підтверджується борговими розписками (а.с.6-8).

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність боргових розписок у позикодавця та відсутність останніх у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані.

Встановлено, що оригінали розписок від 27.10.2012 року, від 23.07.2013 року та від 25.07.2013 року знаходився у позивача та не повернуті Відповідачу.

В розписках від 27.10.2012 року, від 23.07.2013 року та від 25.07.2013 року чітко зазначено про те, що відповідач отримав кошти в загальному розмірі 60000,00 доларів США та зобов'язався їх повернути позивачу у тому ж розмірі до кінця грудня 2013 року, тобто отримано кошти в борг.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності боргових зобов'язань перед Позивачем за борговими розписками від 27.10.2012 року, від 23.07.2013 року та від 25.07.2013 року та відсутності факту укладання договору позики.

За таких обставин, суд вважає, що боргові розписки від 27.10.2012 року, від 23.07.2013 року та від 25.07.2013 року в розумінні вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України є належними доказами у справі в підтвердження отримання Відповідачем у позику від Позивача коштів у загальному розмірі 60000,00 доларів США.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та суму боргу в загальному розмірі 60000,00 доларів США у визначений в розписках строк, позивачу не повернув, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з Відповідача боргу за борговими розписками від 27.10.2012 року, від 23.07.2013 року та від 25.07.2013 року у розмірі 60000,00 доларів США, що станом на 10.02.2015 року згідно офіційного курсу НБУ України становить 1 497 000,00 грн., знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач повернув позивачу 10 000,00 дол. США на виконання вказаних вище боргових зобов'язань, суду не надано.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині стягнення 3% річних.

Проте, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період прострочення:

- За борговою розпискою від 27 жовтня 2012 року на суму 20 000 (двадцять тисяч) доларів США з 28.12.2012 року по 11.02.2015 року в розмірі 31826,63 грн.

- За борговою розпискою від 23 липня 2013 року на суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США з 01.01.2014 року по 11.02.2015 року в розмірі 25038,86 грн.

- За борговою розпискою від 25 липня 2013 року на суму 10 000 (двадцять тисяч) доларів США з 28.12.2012 року по 11.02.2015 року в розмірі 8346,29 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 1 562 211,78 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 562 211,78 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: