АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Пікуль А.А.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7383 від 03.08.2012 р., а саме: на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03.08.2012 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерського відділення №3715 та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2782, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 345 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18 відсотків річних на строк до 03.08.2017 р.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, 03.08.2012 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №7383, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Справа №755/24739/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10630/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 314 466,30 грн., позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7383 від 03.08.2012 р., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії реалізації; за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому судом порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 314 466,30 грн., яка виникла з кредитного договору № 2782 від 03.08.2012 р.; для реалізації предмета іпотеки, надати ПАТ «Державний ощадний банк України» право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Державній реєстраційній служби України, житлово-експлуатаційних конторах тощо) та в нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми №3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки - трикімнатної квартири АДРЕСА_1; надати ПАТ «Державний ощадний банк України» право на подання та отримання будь-яких документів та вчинення будь-яких дій, пов'язаних із реєстрацією права власності від імені та в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, в тому числі подавати до реєстраційної служби заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримувати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно, а також право вчиняти всіх дій, пов'язаних з підготовкою предмета іпотеки до продажу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 р. позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 7383 від 03.08.2012 р., укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 р. в сумі 314 466,30 грн. на квартиру АДРЕСА_1, 2/3 якої належить на праві приватної власності ОСОБА_1, з яких 1/3 - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 07.11.2007 р., зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15.01.2008 р. та 1/3 - на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого 10.10.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош В.П., зареєстрованим у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.10.2008 р.; 1/3 якої належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане Дніпровською районної в місті Києві державною адміністрацією 07.11.2007 р. та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15.01.2008 р., шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії реалізації; з наданням ПАТ «Державний ощадний банк України» права на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Державній реєстраційній служби України, житлово-експлуатаційних конторах тощо) та в нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми № 3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки; з наданням ПАТ «Державний ощадний банк України» права на подання та отримання будь-яких документів та вчинення будь-яких дій, пов'язаних із реєстрацією права власності від імені та в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 на АДРЕСА_1, в тому числі подавати до реєстраційної служби заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно та про отримання витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно, а також право вчиняти всіх дій, пов'язаних з підготовкою предмета іпотеки до продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі по 1 421,91 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначала, що висновки суду першої інстанції про те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтується на припущеннях, а не на матеріалах справи, оскільки вона не отримувала вимоги банку про дострокове виконання основного зобов'язання.

Крім того вказувала на те, що сума заборгованості за кредитом та вартість іпотечного майна є неспівмірними, і порушення основного зобов'язання та іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю та не змінює його прав, а тому вважала, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягали задоволенню.

Також посилалася на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні її заяви про зменшення суми неустойки, та в рішенні не вказав початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на те, що Банк не довів факту вручення вимоги про дострокове повернення кредиту, а надіслані йому листи такої вимоги не містять.

Також зазначав, що рішення суду не містить грошового виразу початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, встановлення якої є обов'язковими для такого способу звернення стягнення та, що обраний спосіб захисту іпотекодержателем цивільних прав як надання йому права на подання та отримання необхідних документів для продажу предмета іпотеки та вчинення будь-яких дій, пов'язаних із реєстрацією права власності від імені та в інтересах відповідачів на предмет іпотеки, не передбачений актами цивільного законодавства та іпотечним договором.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_2 в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за останньою відомою адресою його проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з умовами договору іпотеки та положеннями Закону України «Про іпотеку».

Судом встановлено, що 03.08.2012 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2782, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 345 000, 00 грн., а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18 відсотків річних, на строк до 03.08.2017 р., на споживчі цілі.

В цей же день, з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 20.05.2015 р. заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 314 466,30 грн., яка складається з суми не простроченого кредиту - 155 250, 00 грн., суми простроченого кредиту - 103 500,00 грн., суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 36 031,70 грн., загальної суми пені - 19 684,60 грн.

За змістом ст.589 ЦПК України, ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно п.п.3.1.3. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або за цим договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобовЧязанння за кредитним договором та в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше трьох місяців.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним він іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення ч.1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, відсотків за їх користування та інших платежів, передбачених кредитним договором, ПАТ «Державний ощадний банк України» направило їй лист-вимогу від 08.05.2014 р., який вона отримала 26.05.2014 р., а іпотекодавцю лист про усунення порушення від 08.05.2014 р., який він отримав 30.05.2014 р., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-52). Відповідачі зазначених обставин не спростували.

В зазначених листах, Банк вимагав від відповідачів не пізніше 30 днів з дня отримання вимоги усунути порушення умов кредитного договору, з значенням суми заборгованості та розЧяснював наслідки їх невиконання, зокрема попереджав про вжиття заходів щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису або подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином ПАТ «Державний ощадний банк України» дотримався процедури повідомлення відповідачів про порушення умов кредитного договору, їх усунення та правові наслідки невиконання такої вимоги.

Статтею 38 цього Закону та умовами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, а тому для реалізації такого права йому необхідні відповідні повноваження, які йому можуть бути надані іпотекодавцем добровільно або лише за рішенням суду.

Ураховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що обраний іпотекодержателем спосіб захисту цивільних прав, як надання йому права на подання та отримання необхідних документів для продажу предмета іпотеки та вчинення будь-яких дій, пов'язаних із реєстрацією права власності від імені та в інтересах відповідачів на предмет іпотеки, не передбачений актами цивільного законодавства та іпотечним договором, є безпідставними.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.1.4 іпотечного договору вартість предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, згідно звіту про експертну оцінку від 09.08.2012 р., складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Інформаційно-консультаційний центр» (Сертифікат ФДМУ № 9388/10 від 26.02.2010 р.), становить 691 413,00 грн. Договірна вартість предмета іпотеки, сторонами визначена у розмірі 691 413,00 грн.. При цьому сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством.

Оскільки, суд першої інстанції задовольнив вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 314 466,30 грн., а ціна предмета іпотеки є вищою, то решта виручки від продажу предмета іпотеки повертається в іпотекодавцю в порядку передбаченому ч.ч. 7,8 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, та що порушення нею основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю, є непереконливими. Крім того відсутні підстави для задоволення її заяви про зменшення судом суми неустойки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Зазначені роз'яснення суд першої інстанції урахував, а тому безпідставними є посилання в апеляційних скаргах на те, що у рішення не вказано початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: