Провадження № 2-931/15
02 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Назарчук Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
10.12.2014 року Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Відповідача на його користь борг за договорами позики в розмірі 150 000,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
В позові посилається на те, що 24.04.2009 року надав 110 000,00 грн. у позику Відповідачу, , про що складено відповідну розписку.
Крім того, позивач зазначає, що 17.06.2011 року надав 135 000,00 грн. у позику Відповідачу, , про що складено відповідну розписку.
Позивач посилається, що Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув Позивачу вищезгадану суму коштів за договорами позики.
Таким чином, у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивач просить стягнути з Відповідача суму боргу в розмір 150 000,00 грн., а саме 110 000,00 грн. за борговою розпискою від 24.04.2009 року та 40 000,00 грн. за борговою розпискою від 17.06.2011 року.
В судовому засіданні Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ота такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 24.04.2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу в борг 110 000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою (а.с.6).
Крім того, судом встановлено, що 17.06.2011 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу в борг 135 000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою (а.с.7).
Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Таким чином, наявність боргових розписок у позикодавця та відсутність останніх у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані.
Встановлено, що оригінали розписок знаходився у Позивача та не повернуті Відповідачу.
В розписах від 24.04.2009 року та від 17.06.2011 року чітко зазначено про те, що Відповідач отримав кошти в загальному розмірі 245 000,00 грн., тобто отримано кошти в борг.
З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності боргових зобов'язань перед Позивачем за борговими розписками від 24.04.2009 року та від 17.06.2011 року та відсутності факту укладання договорів позики.
За таких обставин, суд вважає, що боргові розписки від 24.04.2009 року та від 17.06.2011 року в розумінні вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання Відповідачем у позику від Позивача коштів в загальному розмірі 245 000,00 грн.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України,якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Вбачається, що позивачем було направлено вимогу відповідачу про повернення отриманих коштів в борг в порядку ст. 1049 ЦК України ( а.с. 17-18).
Разом з тим, на час розгляду справи, відповідач свої зобов»язаня не виконав.
Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з Відповідача суму боргу в розмір 150 000,00 грн., а саме 110 000,00 грн. за борговою розпискою від 24.04.2009 року та 40 000,00 грн. за борговою розпискою від 17.06.2011 року.
З огляду на викладене та враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача боргу за борговими розписками від 24.04.2009 року та від 17.06.2011 року у розмірі 150 000,00 грн. підлягають задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 500 ,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 150 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 500,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.
Суддя: