АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2724/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2626/15Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 липня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому прохав стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 22386,18 грн. та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 09 липня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, уродженця: м. Полтава, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 вересня 2012 року у розмірі 17 386 грн. 18 коп., 243 грн. 60 коп. судових витрат, а всього 17 629 грн. 78 коп. (сімнадцять тисяч шістсот двадцять девять гривень 78 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

31.08.2015 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави у зазначене рішення, у зв'язку з допущенням арифметичної помилки, внесено виправлення, зокрема як правильною зазначено суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, 17946,92 грн., а загальною сумою, яка підлягає стягненню 18190,52 грн.

З рішенням суду не погодилось публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»та подало на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохали змінити рішення Київського районного суду м.Полтави від 09липня 2015 року в частині зменшення пені, задовольнивши позов ПАТ КБ «Приват Банк» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Судове засідання проводилось за участю представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.09.2012 року, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 33809 грн. 29 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 22 386 грн. 18 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 10960 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 1986 грн. 61 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2630 грн. 46 коп., штрафи за п.п.2.2. генеральної угоди 6808 грн. 80 коп.

Задовольняючи позивні вимоги частково, суд першої інстанції вигодив з того, що згідно ч. 3ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а розмір нарахованих штрафів та пені майже дорівнює сумі боргу за кредитною угодою, отже з врахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги розмір пені, що значно перевищує розмір коштів, які відповідач отримав у кредит, суд прийшов до висновку щодо можливості зменшення розміру пені до 5 000 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні питань щодо наявності підстав для задоволення заявлених первісних позивних вимог, в цілому правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Проте, з огляду на встановлені обставини справи, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, не правильно надано оцінку доводам відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню за порушення зобов'язання.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором/

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що за весь період прострочення станом на дату подання заяви позивачем була нарахована неустойка за кожний день прострочення в загальному розмірі 9439,26 грн., з яких: пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту - 2630,46 грн. та штрафи, нараховані за невиконання та неналежне виконання зобов'язання - 6 808,80 грн. (а.с. 4).

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за лише вказаних умов.

Беручи до уваги, обставини справи, зокрема те, що розмір пені є меншим розміру основної заборгованості по договору кредиту, а відповідачем не зазначено та не підтверджено наявність інших обставин, які мають істотне значення та давали б підстави для зменшення неустойки, суд першої інстанції, прийшов до передчасного та необґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру загальної суми пені до 5 000 грн.

За таких обставин, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином загальна заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк»за кредитним договором № б/н від 05 вересня 2012 року, яка підлягає стягненню, становить: 22386,18 грн. та складається із: - заборгованості за кредитом - 10960,31 грн.,- заборгованості по сплаті процентів - 1986,61 грн., - пені за порушення зобов'язань - 2630,46 грн., - штрафу 6808,80 грн.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» та зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 09липня 2015 року - змінити, збільшивши загальну суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 вересня 2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 до 22386 (двадцяти двох тисяч триста вісімдесяти шести) грн. 18 коп., а загальну суму коштів, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, за рішенням суду до 22629 (двадцяти двох тисяч шістсот двадцяти дев'яти) грн. 78 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) Г.Л. Карпушин

Судді: (підпис) Т.В. Одринська (підпис) В.І.Корнієнко

Копія вірно: суддя апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин