Справа № 362/190/15-ц
Провадження № 2/362/710/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарях - Шевченко О.Г., Лущик Т.М.,

за участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників сторін - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак, їх одруження виявилось невдалим та після реєстрації шлюбу у них виникли розбіжності у життєвих ситуаціях, що при відсутності спільних інтересів призводить до постійних лайок. Зазначив, що одруження із відповідачкою було поспішним, а подальше спільне проживання буде суперечити його інтересам.

Відповідачем подано зустрічний позов, у якому вона посилається на фіктивність шлюбу із позивачем, оскільки вони уклали шлюб між собою без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя. Зокрема зазначила, що вона уклала шлюб для легального оформлення в Україні. У зв'язку з цим, відповідач просить визнати шлюб недійним від дня його реєстрації.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що у нього виникло почуття любові до ОСОБА_2 і він створив з нею сім'ю та одружився. Щодо вимог зустрічного позову заперечив, оскільки реєстрував шлюб із ОСОБА_2 тільки з єдиним наміром створення сім'ї та спільного проживання. Пояснив, що він познайомився із ОСОБА_2 у своєї двоюрідної сестри ОСОБА_6, яка товаришувала із його майбутньою дружиною. Так, разом із сестрою він зустрічав ОСОБА_2 на залізничному вокзалі в м. Києві у лютому 2014 року. В перший же день, коли вони зустріли ОСОБА_2 і виникло питання про їх одруження. Зазначив, що ініціатором шлюбу була саме ОСОБА_2, яка у перший день її приїзду за вечерею запропонувала йому одружитись.

Пояснив, що спочатку ОСОБА_2 проживала у його сестри ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, а він в селі Копці; але навідувався до ОСОБА_2 і через день залишався на ночівлю. Потім, з кінця березня 2014 року вони разом із ОСОБА_2, її матір'ю і онуком проживали у будинку по АДРЕСА_2.

Надалі між ними було укладено шлюб з нагоди чого вони влаштували святкування у даному будинку, де з часу реєстрації шлюбу прожили ще біля одного місяця. Після чого, приблизно один місяць вони проживали у нього в селі Копці. Потім, з невідомих йому причин, ОСОБА_2 виїхала проживати до знайомої ОСОБА_7.

Також, пояснив, що раніше він вже перебував в зареєстрованому шлюбі один рік у 1995 - 1996 роках, який було розірвано за його позовом. З двома іншими жінками він проживав без реєстрації шлюбу 7 і 9 років відповідно; від однієї із них, має спільну дитину.

ОСОБА_2 говорила йому про необхідність одруження щоб не перетинати кордон і не витрачати на це кошти, а тому вони уклали шлюб для того щоб ОСОБА_2 отримала українське громадянство; пояснив, що вона запропонувала, а він не відмовив.

Пояснив, що відносини з опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_8 його не цікавили і він про нього нічого не знає, оскільки головне для нього дружина.

Також, на запитання суду пояснив, що він вже 10-ть років проживає в недобудованому будинку, який не має оздоблення; шпалери наявні лише в одній кімнаті. Вказане також підтвердила і його представник та пояснила, що у будинку ОСОБА_1 цегляні неоздоблені стіни, а будинок не введений в експлуатацію.

Позивач за первісним позовом зазначив, що він проживає один, офіційно не працевлаштований; має вантажний транспорт і заробляє випадковими роботами та станом на час знайомства із ОСОБА_2 мав середній дохід 300 - 400 гривень на день.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу, підтримала вимоги своєї заяви та просила їх задовольнити з викладених у ній підстав. Пояснила, що вона через знайомство із ОСОБА_9 (ОСОБА_9) у 2013 році була в місті Василькові Київської області, а пізніше через складні сімейні обставини в Росії, за запрошенням останньої, у березні 2014 році вона приїхала у місто Васильків на постійне проживання. Також, пояснила, що у зв'язку з необхідністю отримати громадянство України, вона за порадою ОСОБА_9 уклала шлюб із її братом.

У день її приїзду вона познайомилась із ОСОБА_1 із яким вони вирішили одружитись та купити будинок по АДРЕСА_2 де тимчасово проживали. Так, в середині березня місяця вони подали документи до РАГСу та у квітні 2014 року їх шлюб було зареєстровано. Угода з купівлі вказаного будинку не відбулась і вони переїхали проживати до ОСОБА_1 у будинок який не пристосований для нормального проживання у ньому. Також, у будинку проживали робочі, які здійснювали будівельні роботи у будинку. Після трьох тижнів проживання, вона переїхала проживати до знайомої ОСОБА_7.

Після того, як вона підшукала житло для придбання, вона запропонувала ОСОБА_1 підписати у нотаріуса документ про те, що він не претендує на нерухоме майно, що нею набувалось та підтверджує факт його придбання за її кошти. Зазначила, що ОСОБА_1 категорично відмовився від цього і нічого не підписав. Таку відмову ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив тим, що в документах не було прописано про відсутність майнових прав ОСОБА_2 на його майно. Надалі вона купила квартиру у будинку по вулиці 1-го Травня в місті Василькові Київської області.

Зазначила, що спільно із ОСОБА_1 не проживала за виключенням періоду в три тижні, коли вони проживали в його недобудованому будинку.

Пояснила, що вона уклала із ОСОБА_1 шлюб для отримання посвідки на проживання та громадянства України, як їй порадила ОСОБА_6. Вважає, що ОСОБА_1 уклав із нею шлюб так як бажав закінчити будівництво свого будинку, а коштів у нього не було. Коли вона продала дві квартири в Росії, ОСОБА_6 дуже цікавилась за яку суму коштів було продано таке майно. ОСОБА_6 було відомо, що вона їде до України з грошовими коштами, а ОСОБА_1 був обізнаний про те, що ОСОБА_2 буде купувати квартиру. Дану обставину ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечив. Пояснив, що ОСОБА_2 говорила йому про те, що у неї є гроші в сумі 80 000 доларів США з продажу двох квартир в Комсомольську-на-Амурі і вона буде купувати квартиру в м. Василькові Київської області.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала первісний позов та просила задовольнити вимоги заяви з викладених у ній підстав; в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки шлюб між сторонами було укладено за їх спільною згодою, а посилання ОСОБА_2 на майнові інтереси ОСОБА_1 вважає надуманими, оскільки останній немає до дружини жодних вимог матеріального характеру та спору про майно, про що також вказано у його позові.

Представники відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримали позицію свого довірителя. Дали суду аналогічні за змістом пояснення про те, що у сторін не було наміру на створення сім'ї, а тому вважають шлюб фіктивним.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

25 квітня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 110 (а.с. 3).

Спільних дітей у сторін немає.

ОСОБА_2 є громадянином Росії та має посвідку на проживання в Україні (а.с. 23 - 24).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що вона знайома із ОСОБА_2 з 2013 року. Їй відомо, що ОСОБА_2 в квітні 2014 року уклала шлюб із ОСОБА_1 і вони проживали у будинку по АДРЕСА_2 в місті Василькові. Після того, вони проживали у ОСОБА_1, а потім за її пропозицією ОСОБА_2 переїхала проживати до неї. Повідомила, що сторони не вели спільного побуту. Також, зі слів ОСОБА_2 їй відомо про те, що остання вже приїздила до України та їй сподобалось у місті Василькові; вона бажала придбати житло і постійно проживати в Україні; знає, що ОСОБА_2 сказали, що у випадку реєстрації шлюбу, вона отримає громадянство України.

Повідомила суду, що їй не відомо про особисті відносини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та про факт їх спільного проживання як до укладення між ними шлюбу, так і після, оскільки вони з останньою не обговорювали питання особистого характеру.

Допитана в якості свідка двоюрідна сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтвердила зазначені ОСОБА_2 обставини їх знайомства і спілкування у 2013 році. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 говорила їй про те, що вона буде продавати квартиру в Росії, тому що їй там погано та приїде жити в Україну, де має намір купити житло.

Пояснила, що з приїздом ОСОБА_2 у м. Васильків, між нею і ОСОБА_1 виникло почуття кохання і вони зустрічались. Потім ОСОБА_2 переїхала жити до ОСОБА_1 та говорила їй, що вона (ОСОБА_2.) кохає ОСОБА_1 і він їй подобається; ОСОБА_2 говорила, що народить ОСОБА_1 дитину; саме ОСОБА_2 в березні 2014 року запропонувала ОСОБА_1 одружитись.

Зазначила, що після укладення шлюбу ОСОБА_1 "розцвів"; про своє шлюбно-сімейне життя він нерозповідав, а тому їй не відомо з яких причин її брат подав заяву про розірвання шлюбу із ОСОБА_2; про існування сварок її брата із своєю дружиною їй нічого не відомо.

Позивач за первісним позовом погодився із показаннями даного свідка.

Допитана як свідок викладач школи де навчається онук ОСОБА_2 - ОСОБА_12 зазначила, що їй не відомо про характер шлюбно-сімейних відносини сторін. Пояснила, що усіма питаннями, пов'язаними із навчанням дитини займається її опікун, а ОСОБА_1 у школі вона жодного разу не бачила.

Допитана під час розгляду справи ОСОБА_13, яка є матір'ю ОСОБА_2 пояснила, що ніяких особистих стосунків у сторін не було, а їх відносини вона зрозуміла як "договір"; зазначила, що шлюб між сторонами було укладено для громадянства ОСОБА_2, а взагалі остання не планувала одружуватись.

Пояснила, що вона особисто заперечувала щодо укладення цього шлюбу, оскільки вважає що з боку ОСОБА_1 жадають грошей. Прояву почуттів кохання між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вона не бачила.

Подруга ОСОБА_2 - ОСОБА_14, допитана в якості свідка пояснила, що вона щодня гостює у ОСОБА_2 і ніколи там не бачила ОСОБА_1; пояснила, що проживають сторони окремо і особистих відносин між ними немає. Зазначила, що зі слів ОСОБА_2 остання уклала шлюб через необхідність отримання громадянства України.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що у сторін було кохання з першого погляду; ОСОБА_16 був дуже щасливий, а ОСОБА_2 говорила, що бажає заміж. Про їх шлюб вона дізналася з Інтернету через сайт "Однокласники". Зазначила, що бачила сторін в місті на різні свята і вони виглядали як закохана пара, обіймалися. Про існування негараздів, лайок і сварок між сторонами їй не відомо.

Допитана в судовому засіданні сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_17 як свідок пояснила, що із нареченою брата вона познайомилась в день весілля. ОСОБА_1 говорив, що він бажає створити сім'ю, а ОСОБА_2 говорила, що ОСОБА_1 їй подобається. Повідомила, що їй відомо про розлад стосунків сторін восени 2014 року і вони вирішили розлучитись. Також, пояснила, що про усіх своїх жінок брат їй розповідав, а про ОСОБА_2 - ні.

Зазначила, що про отримання ОСОБА_2 громадянства та особисте життя сторін їй нічого не відомо.

Допитана як свідок ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_2 деякий час проживала у будинку ОСОБА_7, у якої вони також винаймали половину будинку. Зазначила, що ОСОБА_2 говорила про необхідність свого одруження для отримання громадянства. Зі слів сторін свідку відомо, що ОСОБА_1 бажав проживати разом із ОСОБА_2

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 пояснив, що ОСОБА_1 говорив йому про бажання проживати разом із ОСОБА_2; планував закінчити будівництво власного будинку і там оселитись з дружиною. Зазначив, що ОСОБА_1 раз на два тижні купує у нього в магазині будівельні матеріали на 500 - 1 000 гривень.

Згідно із частиною другою статті 40 СК України, суд шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності; шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При вирішенні справи суд враховує наступне.

Відповідач за первісним позовом є громадянином іншої країни, яка у зв'язку із сімейними обставинами продала житло в Росії та приїхала до України в місто Васильків Київської області де вона була раніше, на постійне проживання з наміром придбати нерухоме майно для проживання. Приїхала ОСОБА_2 разом із своєю матір'ю і малолітнім опікуном ОСОБА_8, якого влаштувала до загальноосвітнього закладу (а.с. 24, 25).

За договором купівлі-продажу від 26 червня 2014 року ОСОБА_2 придбала квартиру в місті Василькові Київської області де і зареєструвала своє місце проживання разом з опікуном (а.с. 26, 27 - 30, 31 - 32).

Також, ОСОБА_2 отримала посвідку на проживання в Україні.

Вказані обставини, на думку суду прямо вказують на те, що ОСОБА_2 прибула до України на постійне місце проживання.

Як зазначила під час розгляду справи ОСОБА_2 вона бажала отримати громадянство України і для цього за порадами ОСОБА_6 уклала шлюб з її братом ОСОБА_1, який був обізнаний про наявність у ОСОБА_2 грошових коштів.

Факт укладення шлюбу з боку ОСОБА_2 у зв'язку з наміром отримати громадянство підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_13 і ОСОБА_14.

Отже, суд переконався, що ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_1 без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Про дану обставину з боку ОСОБА_1, не переконання суду свідчить той факт, що останній 10-ть років проживає в незадовільних побутових умовах у незакінченому будівництвом будинку, який не введено в експлуатацію. При цьому, йому було відомо про наявність у ОСОБА_2 чималої суми грошових коштів та її намір придбати житло в місті Василькові Київської області.

Встановлені судом обставини взаємовідносин сторін вказують на те, що вони не вели спільного господарства, фактично не проживали разом і не мали спільного побуту, не цікавились життям один одного та не відносились один до одного як чоловік і дружина між якими існує почуття кохання, поваги і взаємодопомоги. Зокрема, під час розгляду справи ОСОБА_1 не зміг відповісти на запитання суду: "чому він не знає де проживає його дружина?", що свідчить про відсутність у позивача за первісним позовом інтересу до долі своєї дружини та її особистого життя.

При цьому жоден із допитаних судом свідків не обізнані про спільне життя сторін та їх особисті шлюбно-сімейні відносини, що свідчить про відсутність таких.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на такий символ союзу чоловіка і жінки як обмін обручками при реєстрації шлюбу. Сторони не придбали для себе обручок, чим на думку суду висловили свою байдужість до акту реєстрації шлюбу між ними та засвідчили відсутність бажання надати шлюбу особливого, важливого значення як суттєвої події у своєму житті.

Одночасно, суд приймає до уваги ту обставину, що сторони познайомились в березні 2014 року і вже за місяць - у квітні того ж року уклали шлюб.

Дана обставина є суттєвою та, при відсутності тривалого знайомства сторін і їх особистого спілкування як чоловіка і жінки до укладення шлюбу, свідчить про формальний характер їх відносин.

Серед іншого, суд зважає на ту обставину, що коли сторонам було надано строк для можливого примирення, позивач за первісним позовом заперечував щодо цього; тобто, ОСОБА_1 не бажав зберегти шлюб.

До пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_15 про щирість взаємних почуттів сторін як закоханої пари, суд відноситься критично та не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються встановленими під час розгляду справи обставинами щодо характеру правовідносин сторін.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, сукупність усіх встановлених судом обставин та правовідносин, що склалися між сторонами, їх характер та зміст пояснень сторін і свідків по справі, вказують на той факт, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено ними без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Отже, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами шлюб є фіктивним, а тому, на підставі частини другої статті 40 СК України, його слід визнати недійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обґрунтованим є саме зустрічний позов, який підлягає задоволенню, а у задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 21, 24, 40, 56, 110 - 112 СК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 64, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстровано 25 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 110 - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий