Справа № 569/7622/15-ц
УХВАЛА

28 травня 2015 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Куцоконь Ю.П., перевіривши виконання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль.

Як слідує з позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ 55» 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зняти арешт з вказаного автомобіля та зобовязати штрафмайданчик видати йому безоплатно цей автомобіль.

Відповідно до вимог частини пятої статті 119 ЦПК України, до позовної заяви повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивачем доказів сплати судового збору суду не надано.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зважаючи на дані інтернет ресурсів, приблизна вартість автомобіля, який є предметом спору, становить 100000 грн.

В даному випадку до сплати підлягає 1000 грн судового збору за вимогу про визнання права власності на автомобіль.

Що стосується вимоги про зняття арешту з автомобіля, позивачем в позовній заяві не вказується і з доданих до позову матеріалів не вбачається, ким та коли такий арешт було накладено, якщо було накладено взагалі.

У разі встановлення факту накладення арешту на автомобіль, вимоги про скасування такого арешту повинні предявлятися до відповідного органу державної виконавчої служби, до кола повноважень якого згідно чинного законодавства належить право накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити адресу місця проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача із зазначенням поштового індексу, номерів засобів звязку, якщо такі відомі.

Натомість, у позовній заяві зазначені відомості щодо відповідача ОСОБА_2 не вказані.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, а саме, в позовній заяві не зазначено повне коло осіб, до яких предявляються вимоги, та не вказано адреси місця проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача.

Крім того, з позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що його вимоги про зобовязання штрафмайданчика видати йому безоплатно автомобіль не підсудні Рівненському міському суду.

Відомості про фактичну належність штрафмайданчика та його місце розташування у позові та доданих до нього матеріалах відсутні. Разом з тим, з доданих до позову протоколу вилучення документів та акту огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання, слідує, що затримання та вилучення автомобіля мали місце на території Миколаївської області.

Слід звернути увагу на правила підсудності, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно частини першої статті 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 114 ЦПК України, якою встановлено виключну підсудність, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, відповідно до вимог частини першої статті 121 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.120, ст.121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.