Номер провадження 2/754/5421/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 жовтня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря - Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року відповідно до ст. 107 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена підсудність цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини Деснянському районному суду м. Києва. Вказана справа надійшла в провадження Деснянського районного суду м. Києва 02 вересня 2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказувала на те, що 02 жовтня 2012 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 990. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Дочка зареєстрована за місцем реєстрації відповідача, але позивач та дочка проживають разом за місцем реєстрації позивачки в м. Севастополі. Відповідач зв'язок з позивачем та дитиною не підтримує, місце знаходження та місце роботи відповідача позивачу не відоме. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду, та просила задовольнити позовні вимоги.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи судом повідомлялась належним чином, подала до суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.19).

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки - повідомлення через офіційний веб-портал «Судова влада України» (а.с. 18, 22) копії судових повісток), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року було розірвано (а.с.6).

Від вказаного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагаринського районного управління юстиції у м. Севастополі зроблено актовий запис № 233 та видане відповідне свідоцтво (а.с.9)

Згідно довідки Державного унітарного підприємства Севастополя «Єдиний інформаційно-разрахунковий центр», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: відповідач по справі та дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення».

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з наведеного, вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2015 року.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 121, 214-215, 294, 367 ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Витрати пов'язані з розглядом справи по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Таран