Справа №580/497/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1235/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Фінансова ініціатива»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Фінансова ініціатива»

про захист прав споживачів та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського вкладу № 81 в 17/341219 від 02 вересня 2014 року в сумі 228 354 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості по вкладу, нарахованих процентів за лютий, 25 процентів річних за банківським вкладом, трьох процентів річних та встановленого індексу інфляції.

Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» посилається на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно Договору банківського вкладу № 81 в 17/341219 від 02 вересня 2014 року, який був укладений між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_3, остання внесла на депозитний рахунок кошти в сумі 200 000 грн., а відповідач прийняв від неї вказані кошти та зобовязався повернути вклад з нарахованими процентами у дату повернення вкладу, а саме 01 березня 2015 року. 02 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», але отримала лише 2 000 грн. Також, 02 березня 2015 року ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» перерахував вклад та відсотки на поточний рахунок ОСОБА_3 № 2001 відкритий в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива».

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що з позивачкою було узгоджено умови Договору банківського вкладу № 81 в 17/341219 від 02 вересня 2014 року, а саме про повернення позивачу суми вкладу в розмірі 200 000 грн. на її поточний рахунок № 2001 та встановлення спеціальних лімітів на використання по картрахунку, а саме регламентувати кількість операцій та суму однієї та усіх операцій за добу, що здійснюються в підприємствах торгівлі, банкоматах, установах банків за визначений період та в односторонньому порядку змінювати їх не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що депозит згідно Договору банківського вкладу № 81 в 17/341219 від 02 вересня 2014 року було повернуто на розрахункову карту ОСОБА_3, однак вказані кошти зняти з картки неможливо, оскільки сума була заблокована (а. с. 29 32). Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника не є належним виконанням зобовязання тому, що ОСОБА_3 не отримала реальної можливості розпоряджатися даними коштами є обґрунтованим.

Ствердження ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в апеляційній скарзі про те, що суд не мав стягувати з відповідача на користь позивача три проценти річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, оскільки розмір процентів річних визначено сторонами в договорі є безпідставними, оскільки нормами Цивільного Кодексу України чітко передбачено, що у разі порушення грошових зобовязань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 процента річних та сум у відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Доводи ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про те, що немає жодних доказів того, що позивачка на має можливості розпоряджатись коштами на своєму поточному рахунку за допомогою електронного платіжного засобу (картки) є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Фінансова ініціатива» відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: