АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1639/15 Головуючий 1-ї інстанції-
Справа № 636/5298/13-ц Ганенко Т.С.
Категорія: житлова-про усунення
перешкод у користуванні житлом Доповідач- Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.,

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 м. Чугуєва, третя особа: Виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області, про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення в квартиру та зміну договору найму житлового приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, треті особи: Чугуївський РВ ГУ ДМС України в Харківській області, виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Чугуївського КЖРЕП № 1 з позовом про: вселення до квартири АДРЕСА_1; зміну договору найму житлового приміщення; зобов?язання Чугуївське КЖРЕП № 1 укласти з ним окремий договір найму і відкрити на його ім?я особовий рахунок на ізольовану кімнату розміром 10,5 кв.м, а кухню, коридор, ванну, туалет залишити у загальному користуванні.

В обґрунтування позивних вимог послався на те, що він у якості члена сім?ї у встановленому законом порядку вселився і мешкав у спірній квартирі АДРЕСА_1, яка складається з чотирьох кімнат, 17,3 кв.м., 10,5 кв. м., 8,9 кв.м, 7,4 кв.м., загальною житловою площею 44,1 кв.м., кухні, коридору, вбиральні і ванної кімнати, загальною площею квартири 61,5 кв.м. Договір найму оформлений на ОСОБА_6 Спірну квартиру було отримано сторонами шляхом обміну двокімнатної квартири АДРЕСА_3 з доплатою, яка була здійснена позивачем разом з його колишньою дружиною, ОСОБА_8, ОСОБА_6 Позивач також приймав участь у оплаті всіх комунальних послуг, які здійснювалися від імені ОСОБА_6 У вищевказаній квартирі проживає його колишня дружина ОСОБА_8, син ОСОБА_9, теща ОСОБА_7 та тесть ОСОБА_6

Між ним та відповідачами існує спір з приводу користування житлом, ОСОБА_6 відмовляється змінити договір найму в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_6 є ініціатором постійних сварок і наклепів в правоохоронні органи відносно нього.

З 05.11.2013 року відповідачі внаслідок неприязних стосунків та провокативних дій ОСОБА_6, який ініціює постійні сварки і безпідставні звернення правоохоронних органів, не впускають його в квартиру, і провокують конфлікт.

З 12 серпня 2013 року по 24 жовтня 2013 року позивач відвідував свого хворого батька, але речі зі спірної квартири не забирав.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, 05.12.2013 року звернулись до суду із зустрічним позовом про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняття його з реєстраційного обліку в Чугуївському РВ ГУ ДМС України в Харківській області.

В обґрунтуванні свого позову позивачі вказали, що ОСОБА_6 є наймачем ізольованої квартири АДРЕСА_1. Відповідно до обмінного ордеру № 014772 від 24.02.1997 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_9 (онук) та ОСОБА_5 (зять).

З 24.04.2013 року ОСОБА_5 не проживає в спірній квартирі без поважних причин, хоча ніхто йому не заважає. Належних ОСОБА_5 речей в квартирі немає, комунальні платежі ним не сплачуються.

Під час спільного проживання разом з ОСОБА_5 останній зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, з приводу чого вони неодноразово звертались з заявами до міліції. У квітні 2011 року ОСОБА_5 звільнився з роботи і поїхав на постійне місце проживання в АДРЕСА_2, за місцем реєстрації своїх батьків і й проживає на теперішній час.

Відповідачі свій позов підтримали, проти позову ОСОБА_5 заперечували з посиланням на те, що ОСОБА_5 тривалий час і без поважних причин не проживає у спірній квартирі, внаслідок чого він втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2014 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 - задоволено повністю. Визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Любомирівка, Новоушицького району, Хмельницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, втратившим право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Чугуївський РВ ГУ ДМС України в Харківської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення в квартиру АДРЕСА_1, та зміну договору найму житлового приміщення - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити, а його позов задовольнити, посилаючись на те, що по справі не доведено його тривалу відсутність у спірній квартирі понад шість місяців, а також - підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням; суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам на підтвердження порушення права позивача на проживання у спірній квартирі з боку відповідача, ОСОБА_6, - звернення позивача до правоохоронних органів за захистом порушеного права на користування спірним житлом, а також - його звернення до суду з відповідним позовом ще у вересні 2013 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши їх доводи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є наймачем ізольованої квартири АДРЕСА_1. В цій квартирі зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7 - його дружина, ОСОБА_8 - дочка, ОСОБА_9 - онук, та зять - ОСОБА_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 знаходились у зареєстрованому шлюбі, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30.10.2012 року цей шлюб між ними було розірвано.

Між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої склались неприязні відносини, ОСОБА_7 неодноразово звертались в органи міліції з приводу поведінки зятя, який намагався їх побити.

В квітні 2013 року ОСОБА_5 звільнився з роботи.

Задовольняючи позов з посиланням на ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, суд виходив з того, що ОСОБА_5 без поважних причин не проживає у спірній квартирі з травня 2013 року, при цьому йому ніяких перешкод ніхто не чинив, а позов ОСОБА_5 є недоведений.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За статтею 107 ЖК України уразі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення

в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Однак всупереч положень ст. 213 ЦПК України про законність і обґрунтованість рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги надані до суду ОСОБА_5 документи: його заяву від 27.06.2013 року до Начальника КЖРЕП про укладення з ним окремого договору найму, відкриття особистого рахунку, оскільки він не може дійти згоди в користуванні спірною квартирою, а також - відповідь начальника КЖРЕП від 18.06.2014 року (а.с. 8, 117); копії скарги ОСОБА_5 до органу міліції від 20 лютого 2013 року про вжиття відповідних заходів до основного квартиронаймача і колишнього тестя заявника - ОСОБА_6, з приводу протиправних дій останнього, який на ґрунті неприязних стосунків з 5 листопада 2013 року не впускає заявника до спірної квартири, в якій залишилися його особисті речі, провокує конфлікти, з приводу чого ОСОБА_5 звертався також до дільничного інспектора міліції (а.с. 29). Про зміну договору найму житлового приміщення у спірній квартирі ОСОБА_5 звернувся з позовом ще у травні 2013 року, після ухвалою від 23 травня 2013 року вона була залишена без руху для виправлення недоліків, а ухвалою від 01 липня 2013 року внаслідок їх не виправлення, позов ОСОБА_5 був визнаний неподаний і повернутий позивачу (а.с. 100).

Крім того, суд не з'ясував, що у висновках правоохоронних органів з приводу заяви ОСОБА_6 від 02.04.2013 року та заяви ОСОБА_8 від 22.05.2013 року протиправних дій з боку ОСОБА_5 не встановлено (а.с. 60, 62).

При таких обставинах слід визнати, що ОСОБА_5, який вселився до спірного житлового приміщення в якості члена сім'ї наймача у встановленому законом порядку, внаслідок цього набув передбачене у ст. 64 ЖК України право користування на умовах договору найму, а після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 внаслідок неприязних стосунків був обмежений відповідачами у праві користування ним, і тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом вселення його до спірної квартири.

Крім того, суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_5 добровільно був відсутній у спірному житловому приміщенні понад передбачених у ч. 1 ст. 71 ЖК України шість місяців, або що він в односторонньому порядку добровільно відмовився від права користування ним. Як вбачається з наявних у справі доказів, ОСОБА_5 починаючи з травня 2013 року звертався за захистом своїх житлових прав як до правоохоронних органів, так і до КЖРЕП, і до суду.

Наведене свідчить, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені вказаними нормами ЖК України підстави для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Як встановлено судом, у спірній квартирі крім позивача ОСОБА_5 мешкають ще чотири особи. Спірна квартира є ізольованою, її житлова площа 44,1 кв.м складається із ізольованої житлової кімнати № 6 площею 10,5 кв.м., прохідної кімнати № 7 площею 17,3 кв.м і двох запрохідних кімнат: № 8 - 8,9 кв.м. і № 9 - 7,4 кв.м. При таких обставинах на кожного з мешканців припадає по 44,1/5= 8,82 кв.м житлової площі (а.с. 10).

При виділенні у користування позивачу єдиної ізольованої кімнати, 10,5 к.в.м, на інших мешканців залишиться по (44,1-10,5)/4 = 8,4 кв.м., що не можна визнати справедливим і розумним визначенням порядку користування житлом, оскільки спричинить до невиправданого збільшення частки позивача при одночасному зменшенні частки відповідачів у праві користування спірної квартирою, що погіршить їх житлові права. Позивач не надав до суду доказів про наявність технічної можливості реконструкції спірної квартири з метою виділення йому в користування з метою укладення окремого договору найму ізольованого приміщення жилою площею, що припадає на нього, тобто у даному випадку не доведена необхідна за ст. 104 ЖК України умова для укладення з ним окремого договору найму.

Тому, виходячи з передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність застосування цивільного законодавства, у задоволенні позову ОСОБА_5 про укладення окремого договору найму необхідно відмовити, за його недоведеністю.

Оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; ухвалив своє рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушив норми матеріального права, тому з передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_10 і про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 та інших.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про укладення окремого договору найму - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням,- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: