Справа № 713/243/15-ц
Провадження №2/713/140/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу.

В позові вказувала, що 27.05.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №590. У шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний вони досягли згоди, що син ОСОБА_3 проживає з ним, його вихованням та утриманням займається чоловік, а донька залишиться проживати з нею, на її утримання відповідач надає матеріальну допомогу.

Посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Між ними постійно виникали суперечки з приводу вирішення спільних питань та виховання дітей, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З часом стали чужими людьми, припинили подружні стосунки, проживали в різних кімнатах, в них різні бюджети. Починаючи з вересня 2014 року чоловік став проживати з іншою жінкою, з якою в подальшому має намір створити сім'ю та зареєструвати шлюб. З приводу проживання їх спільного сина вони домовились з відповідачем, що дитина залишиться проживати з ним, зважаючи на його кращі побутові умови та наявність житла. Їй важко давати раду обом дітям, оскільки зайнята доглядом за донькою, та займається роботою на дому. Крім того, батько має більший вплив та авторитет на сина.

Вважала, що подальше спільне життя, як подружжя суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, які були свідками постійних сварок та суперечок між ними. Крім того, і сам відповідач не бажає зберегти шлюб, і згоден на розірвання шлюбу. Питання про поділ спільного майна подружжя буде вирішено в добровільному порядку.

Просила: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, що зареєстрований 27.05.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №590; після розірвання шлюбу малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з ОСОБА_2, малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з нею; витрати по розірванню шлюбу покласти на обох сторін порівну.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідна. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає повністю, на примирення не погоджується.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.05.2006 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №590, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 від 27.05.2006 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 прийняла прізвище ОСОБА_2.

У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія НОМЕР_2 від 14.02.2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції та серія НОМЕР_3 від 25.09.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають з вересня 2014 року, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, а отже ї їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменуватись шлюбним прізвищем ОСОБА_1.

Вирішуючи питання про залишення малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з ОСОБА_2, а малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з ОСОБА_1 суд вважає доцільним у задоволенні цієї вимоги відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Крім того, спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються органом опіки та піклування за заявою батька, матері дитини, як визначено ст.158 СК України.

Суд роз'яснює, що спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються судом у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст.159 СК України).

З позову вбачається, що спору про участь батьків у вихованні дітей між сторонами немає, і органом опіки та піклування не вирішувався. Вимога щодо визначення місця проживання дітей перед судом не ставиться.

Крім того суд вважає, що в задоволенні вимоги про покладення на обох сторін витрат по розірванню шлюбу необхідно відмовити, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат і сторони при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу сплачують їх самостійно.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами.

На підставі ст.ст.110, 112-114, 157 СК України, керуючись ст.ст.10, 30, 60, 174, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 27.05.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №590 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменуватись шлюбним прізвищем ОСОБА_1.

Копію рішення суду після набрання ним чинності надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк