Справа №313/1235/15-ц
Провадження №2-о/313/38/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., при секретарі судового засідання Василенко Л.В., народних засідателів Місюровського В.В., Акулова В.В., за участю заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи в певний час

ВСТАНОВИВ :

26.08.2015 року заявник звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи в певний час в якій зазначив, що його рідна баба ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, де фактично знаходиться і все належне їй майно та земельна ділянка. На весні 2015 року ОСОБА_3 виїхала до с. Перепілкине, Джанкойського району, тимчасово окупованої Автономної ОСОБА_4 Крим, де тимчасово перебувала. За період перебування нею не вирішувалося питання про зміну громадянства чи зміну постійного місця проживання, що підтверджується копією паспорту громадянки України серії СВ № 578374 виданого Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 18.06.2002 року де наявна відмітка державної реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3.

02 липня 2015 року ОСОБА_3 перебуваючи в с. Перепілкине, Джанкойського району, тимчасово окупованої Автономної ОСОБА_4 Крим померла, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 528599 видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану від 22 липня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 11,3538 га, яка розташована на території Білоріцької сільської ради Веселівського району Запорізької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 073367, видане Веселівською районною державною адміністрацією від 09 липня 2004 року;

За життя, ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_3 визначила його єдиним спадкоємцем майна, яке належало їй на праві власності.

Маючи намір прийняти спадщину, у серпні 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить ОСОБА_5 про реєстрацію в Спадковому реєстрі серії АКМ № 149882 виданий приватним нотаріусом ОСОБА_5 07.08.2015 року. Проте, приватним нотаріусом було розяснено йому, що свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 528599 видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану Міністерства юстиції ОСОБА_4 Крим Російської Федерації від 22.07.2015 року складено не на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України та не може бути прийнятий нотаріусом у якості підтвердження факту смерті ОСОБА_3 Крім того, приватним нотаріусом запропоновано йому звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області із заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка.

Звернувшись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області із усною заявою про видачу йому свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка йому було повідомлено, що таке свідоцтво йому не може бути видано, так як видача свідоцтва про смерть фізичної особи видається на підставі довідки про смерть виданої з лікарської установи за місцем проживання (перебування) померлого на час смерті, проте, враховуючи, що ОСОБА_3 померла на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_4 Крим він не має можливості отримати таку довідку з лікарні Джанкойського району, окрім тієї що вже була надана.

Задоволення заяви необхідне йому для реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть його баби ОСОБА_3.

У судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги та просять їх задовольнити.

Заінтересована особа відділ державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області на адресу суду надіслала листа, у якому просить суд справу розглянути без їхньої участі. Проти задоволення вимог заявника не заперечують.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ст.234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

В свою чергу, вимогами частини ч.1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до пп.1 п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) (далі - Правила) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Суд встановив, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, де фактично знаходиться і все належне їй майно та земельна ділянка. На весні 2015 року ОСОБА_3 виїхала до с. Перепілкине, Джанкойського району, тимчасово окупованої Автономної ОСОБА_4 Крим де тимчасово перебувала. За період перебування нею не вирішувалося питання про зміну громадянства чи зміну постійного місця проживання, що підтверджується копією паспорту громадянки України серії СВ № 578374 виданого Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 18.06.2002 року де наявна відмітка державної реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3.

02 липня 2015 року ОСОБА_3 перебуваючи в с. Перепілкине, Джанкойського району, тимчасово окупованої Автономної ОСОБА_4 Крим померла, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 528599 видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану від 22 липня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 11,3538 га, яка розташована на території Білоріцької сільської ради Веселівського району Запорізької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 073367, видане Веселівською районною державною адміністрацією від 09 липня 2004 року.

10.06.2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_3 визначила заявника ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем майна, яке належало їй на праві власності.

Суд встановив, що заявник у серпні 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить ОСОБА_5 про реєстрацію в Спадковому реєстрі серії АКМ № 149882 виданий приватним нотаріусом ОСОБА_5 07.08.2015 року. Проте, приватним нотаріусом було розяснено йому, що свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 528599 видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану Міністерства юстиції ОСОБА_4 Крим Російської Федерації від 22.07.2015 року складено не на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України та не може бути прийнятий нотаріусом у якості підтвердження факту смерті ОСОБА_3

Заявнику було запропоновано звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області із заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка.

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_1 також звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області із усною заявою про видачу йому свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка, йому було повідомлено, що таке свідоцтво йому не може бути видано, так як видача свідоцтва про смерть фізичної особи видається на підставі довідки про смерть виданої з лікарської установи за місцем проживання (перебування) померлого на час смерті.

Смерть ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АЯ № 528599 видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану від 22 липня 2015 року

В свою чергу, п.9 Правил визначено, що державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених актових записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.

Враховуючи, що рідна баба заявника померла на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_4 Крим він не має можливості отримати таку довідку з лікарні Джанкойського району, окрім тієї що вже була надана.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що ОСОБА_4 Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Також, відповідно до вимог п.18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 15 (v0015700-98) від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.14 ЦПК (1501-06) рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як заявник є громадянином України, зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 Запорізької зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_7, а його рідна баба ОСОБА_3 також була громадянка України але перебувала тимчасово на окупованій території України в с. Перепілкине Джанкойського району, де померла 02 липня 2015 року про що було видане органом державної влади Російської Федерації свідоцтво про смерть, яке згідно ч.3 ст.9 Закону України ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 має для ОСОБА_1 юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати право на спадщину.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі заяви до суду, залишити за ОСОБА_1

На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи в певний час - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла 02 липня 2015 року в с. Перепелкино Джанкойського району.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі заяви до суду, залишити за ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

Народні засідателі : Місюровський В.В.

ОСОБА_7

07.10.2015