ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8536/13-ц
провадження № 2/753/82/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2013р. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.09.2007р. між банком та відповідачем було укладено Договір кредиту № 55/07- USD-CK (далі Договір кредиту), згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 70000 доларів США на умовах повернення до 19.09.2014 року. В свою чергу відповідач зобовязався щомісячно сплачувати Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних сплачувати щомісячно комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,25% від залишку заборгованості за кредитом (п.4.5.2 Договору кредиту), а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. Позивач умови Договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 25.09.2007 року, а відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 15.11.2012р. виникла заборгованість у розмірі 230 908 доларів США 20 центів (еквівалент до національної валюти України становить 1976619 грн.) яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а представник відповідача позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що іпотечним повідомленням від 25.09.2012 року № 1401/3599 банк повідомив відповідача про припинення дії Договору кредиту № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року. Зазначив, що 11.05.2007 року позивач незаконно підняв процентну ставку за користування кредитом до 14,5%, а відповідач неодноразово здійснювала безготівкові платежі згідно умов договору кредиту, однак платежі постійно повертались з формулюванням «невідомий рахунок отримувача». Тому, позичальник була вимушена виконувати зобовязання в порядку, передбаченому ч.2 ст. 537 ЦК України, яка передбачає виконання зобовязання шляхом внесення боргу на депозит нотаріуса, скільки банк фактично ухилявся від прийняття виконання зобовязання по кредитному договору. Представник відповідача в судовому засіданні, зазначила, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанові Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Суд, вислухавши пояснення сторін, експерта та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 3,4 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції Закону України від 22.05.1997р.) дає загальне визначення поняття кредиту. За згаданим Законом це кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під проценти. Кредит розподіляється на фінансовий кредит, товарний кредит та кредит під цінні папери, що засвідчують відносини позики. Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28.09.1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника.

Згідно з ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Представник ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року в розмірі 230 908 доларів США (еквівалент до національної валюти України становить 1 845 649 грн.) і 130 970,50 грн., що разом у національній валюті України складає 1 976 619,74 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 43 529 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 10 704 доларів США 22 центів, прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування 20 151 доларів США 24 центів, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 125 471 долар США 11 центів, пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 51 203 долари США 87 центів, пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 110819 доларів США 26 центів, враховуючи курс НБУ станом на 15.11.2012р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав зазначивши, що 21.09.2007р. між банком та відповідачем було укладено Договір кредиту № 55/07-USD-CK, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 70 000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Згідно п. 1.2 Договору кредиту строк користування кредитом закінчується 19.09.2014 року. В свою чергу відповідач зобовязався щомісячно сплачувати Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних сплачувати щомісячно комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,25 % від залишку заборгованості за кредитом (п.4.5.2 Договору кредиту), а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. Позивач умови Договору кредиту виконав, кредитні умови, що передбачені Договором кредиту. Позивач умови Договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 25.09.2007 року. Відповідач не здійснила у повному обсязі платежів, провела оплату тільки частково і, порушила умови кредитного договору, не повертає в повному обсязі платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 15.11.2012 року виникла заборгованість у розмірі 230 908 доларів США 20 центів (еквівалент до національної валюти України становить 1 976 619 грн.). В звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором їй пропонувалось погасити борг по кредиту та сплатити відсотки, на які вона не відреагувала. Тому, банк набув право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним, і відшкодувати збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до діючого законодавства боржник повинна по умовам договору сплатити заборгованість, яка заявлена в позовних вимогах.

Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст.509 ЦК України). Умови Кредитного договору № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року укладеного між сторонами по справі не відповідає вимогам, передбаченим у Законі України «Про захист прав споживачів» та Постанові Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупної вартості кредиту» (далі Правила), які розроблені відповідно до п.4 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України», ст.ст. 47,49,56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації. Ці правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Банки зобовязані забезпечувати виконання цих Правил (п.1.1,п.1.2, п.1.3 Правил).

Судом встановлено, що відповідач не була належним чином ознайомлена з такими пунктами Правил: орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту; наявними формами кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживач; тип відсоткової ставки; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковим режимом сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відмінності про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Також відповідачу не було надано графіку погашення кредиту, що є грубим порушенням п. 3.2 Правил, в якому зазначено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі, - щомісячно, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, як письмовий доказ, суперечить ст. ст. 57-58 ЦПК України, не відповідає принципу належності, а тому не може свідчити про існування заборгованості, оскільки вказаний документ не містить жодного підпису відповідача, не є документом бухгалтерського обліку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2013р. за клопотанням представника відповідача було призначено по справі судово-економічну експертизу з метою підтвердження неправильності розрахунку (т.1 а.с.141). Згідно висновку експерта ОСОБА_3 Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судово-економічної експертизи № 0721 від 30.12.2013 року сума заборгованості заявлена позивачем документально не обґрунтована. В свою чергу позивач відмовився від оплати проведення повторної експертизи по справі і не надав належних доказів на спростування висновків експерта від 30.12.2013р., які вважав необґрунтованими..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 щомісяця погашала кредит в розмірі 830 доларів США, як це передбачено п. 1.2 Кредитного договору. Однак, коли відповідач здійснювала безготівкові платежі з належного їй рахунку в банк з призначенням платежу «оплата кредиту згідно Договору кредиту № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року» всі платежі поверталися з формулювання повернення коштів «невідомий рахунок отримувача» (т. 2 а.с.28).

21.08.2010 року представником відповідача до позивача був направлений лист № 7/10/2010 з проханням надати номер рахунку та реквізити, якими позичальник може скористуватись для перерахування котів в національній валюті гривні, але звернення представника позичальниці було залишено без відповіді. Отже відповідач була змушена виконувати свої зобовязання по кредитному договору № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 537 ЦК України, яка передбачає виконання зобовязання шляхом внесення боргу на депозит нотаріуса, оскільки позивач фактично, в порушення вимог кредитного договору, відмовився від прийняття виконання зобовязання відповідача.

02.06.2010 року Позичальником на депозит приватного нотаріуса Соколова О.Є. було внесено 12 914 грн. Згідно довідки приватного нотаріуса від 18.10.2010 року (а.с.98,100) ці коти надійшли від ОСОБА_2 для передачі Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Експобанк» з метою виконання зобовязань по Договору кредиту № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Своєю відмовою прийняти виконання зобовязання за договором кредиту № 55/07-USD-CK від 21.09.2007 року, позивач фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання умов кредитного договору. За результатом відмови, в супереч вимогам ч. 1 ст. 527 ЦК України, прийняти виконання зобовязання за Договором кредиту, позивачем фактично створені умови для утворення штучної прострочки позичальником виконання зобовязання за договором кредиту.

Згідно ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовляється прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, вчинення яких боржник не міг виконувати свого обовязку.

Згідно ст.ст. 10.11,60 ЦПК України, висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57,59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, тв. Інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що позивачем не представлено належних доказів своїм вимогам, то позов ПАТ «КБ «Експобанк» суд вважає необґрунтованим і не підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів.

СУДДЯ : С.М. Сухомлінов