Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Державна автомобільна інспекція Міністерства внутрішніх справ Міжрайонний реєстраційно-екзаменаційній відділ №1 у м. Запоріжжі, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про поділ майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 28 січня 1991 року з ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу за спільні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 у

м. Запоріжжі та автомобіль марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, Вказане майно зареєстровано за відповідачем. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, однак шлюб не розірвано. У зв'язку з тим, що квартиру та автомобіль було придбано за період їх спільного проживання, під час шлюбу та за спільні кошти, вважала, що їй належить право власності на Ѕ частину зазначеного майна.

Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину вартості автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, що складає 13 100 грн в грошовому еквіваленті.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 січня

2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість Ѕ частини автомобіля марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, у розмірі 13 100 грн, витрати на оплату судового збору у сумі 2 349,38 грн, а всього стягнуто 15 449,38 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 березня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким у порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано право власності по Ѕ частині автомобіля марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак

НОМЕР_1, 2000 року випуску, за кожним, вказаний автомобіль залишено у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 У решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля, апеляційний суд виходив із того, що спірний автомобіль є неподільною річчю та відповідач відмовився внести на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації Ѕ частини вартості даного автомобіля, тому суд залишив його у спільній частковій власності без його реального поділу.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що з 28 червня 1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

15 лютого 2000 року сторонами було придбано автомобіль марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 60 СК України <nau://ukr/2947-14|st60> майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 2. ст. 372 ЦК України <nau://ukr/435-15|st372> та ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спір, суд прийшов до правильного висновку, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя і кожному належить по Ѕ його частини.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

У силу частин 4 та 5 ст. 71 СК України <nau://ukr/2947-14|st71>, якими керувався апеляційний суд при розгляді справи, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тобто, установлена необхідність попереднього внесення грошової суми на депозитний рахунок суду в разі, коли позивач заявляє вимоги про залишення у його власності неподільної речі і бажає виплатити відповідачу компенсацію замість його частки.

У порушення вимог ст. 213, 303 ЦПК України, апеляційний суд відмовляючи в стягненні з відповідача компенсації вартості Ѕ частини спірного автомобіля зазначеної норми не врахував та невірно витлумачив даний закон.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу спірного автомобіля мотивовано тим, що подружжя не може дійти згоди щодо його поділу, тому він підлягає поділу між ними з урахуванням його вартості.

У зв'язку з наведеним, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, оцінив докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов до правильного правового висновку, що спірне майно у вигляді автомобілю є неподільним, тому його слід залишити у одного із подружжя, а на користь іншого стягнути компенсацію вартості його Ѕ частки.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, а тому рішення суду відповідає вимогам матеріального права.

Проте всупереч вимогам статей 303, 316 ЦПК України, апеляційний суд переоцінив наявні в справі докази, не витребував нових, не навів належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції та скасував законне рішення суду першої інстанції.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 березня

2015 року скасувати, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2015 року в частині поділу автомобіля залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська