АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянда М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2014 року,-

встановила:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 борг за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 9 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений кредитним договором № 2501/0408/88-538.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язується надати

______________________________________________________________________________________

№22ц-794/167/15

Категорія 27 Доповідач Одинак О.О.

боржнику кредит у сумі 41 100,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування коштами в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 2 до нього.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 41 100 доларів США. В свою чергу ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання в результаті чого станом на 01 вересня 2014 року має прострочену заборгованість:

- за кредитом - 18 367,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає -240 878,30 гривень.

-по відсотках - 558,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає -7325,94 гривень.

- по пені- 86,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1137,26 гривень.

В забезпеченні зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору 09 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 уклали договір поруки № 2501/0408/88-538-Р-1.

Відповідно до договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2501/04048/88-538 від 09 квітня 2008 року у розмірі 249341 (двісті сорок дев'ять тисяч триста сорок одну) гривню 50 копійок .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2014 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції зробив висновки , які не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції 09 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2501/0408/88-538, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 41100 доларів США на строк з 09 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року. Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Згідно умов договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок НОМЕР_1 щомісяця через касу банку.

Пунктом 3.9 договору встановлено, що при порушенні умов, передбачених п.5.1.9 цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.1 цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначене зобов'язання в порядку, передбаченому цим пунктом договору.

Відповідно до п.8.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

09 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №2501/0408/88-Р-1. Відповідно до умов договору поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредитної лінії згідно з кредитним договором № 2501/0408/88-538 від 09 квітня 2008 року у сумі 41100 доларів США (а.с.32).

Згідно п.2 договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, який був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» останній купив права , які включають в себе всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальником та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором , який був укладений 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», відбулося відступлення права вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №2501/04080/88-538 від 09 квітня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 Таким чином усі права кредитора за даним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

Із витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року вбачається, що до переліку кредитних договорів включений кредитний договір №2501/0408/88-538 від 09 квітня 2008 року.

З акту приймання-передачі прав вимоги від 15 червня 2012 року вбачається, що до ПАТ «Альфа -Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №2501/0408/88- 538 від 09 квітня 2008 року та за договором поруки №2501/0408/88-Р-1.

В зв'язку із невиконанням умов кредитного договору відповідачкою ОСОБА_2 позивач 15 вересня 2014 року надіслав відповідачам повідомлення з вимогу про сплату заборгованості.

Однак до даного часу ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором не погасила.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 не в повному обсязі вносила щомісячні платежі, які передбачені умовами договору.

Внаслідок цього станом на 1 вересня 2014 року утворилася заборгованість: за кредитом - 18367,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 240878 гривень 30 копійок , за відсотками - 558,63 долари США, що за курсом НБУ складає 7325 гривень 94 копійки , пеня - 86,72 доларів США, що за курсом НБУ складає 1137 гривень 26 копійок.

Боржник ОСОБА_5 та її поручитель ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 554 ЦК України відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що договори купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором , які були укладені між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» є нікчемними.

Так, відповідно до правил ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно приписів ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Апелянт не послався на норми закону які би визнавали вказані договори нікчемними, або на рішення суду яким вони визнані недійсними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідачів за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Альфа Банк» надав суду копії договорів, які підтверджують вищевказану обставину.

з матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 частково визнала позов та підтвердила , що сплачувала кошти на користь позивача за кредитним договором.

В апеляційній скарзі є також посилання на те, що з розрахунку наданого банком вбачається, що прострочення виконання зобов'язання по тілу кредиту в сумі 303,57 доларів США виникло в період з 01 березня 2014 року по 01 квітня 2014 року. З цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду до поручителя. Проте, банк не звернувся до поручителя протягом семи днів, як це визначено в п.4 договору поруки, а зразу 19 квітня 2014 року з позовом до суду.

На думку апелянта порука відповідно до правил ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою оскільки , якщо позивач не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Такі доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору ( п. 10 договору ) встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх зобов'язань припинення усіх зобов'язань передбачених кредитним договором ( а.с. 32).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені 15 вересня 2014 року, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати (а.с. 39).

Після зміни строку виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду з позовом 19 вересня 2014 року, тобто в 6-ти місячний строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-125 цс 14.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково стягнув з відповідачки на користь банку пеню за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи суд не стягував з відповідачів пеню за три роки.

Крім того відповідачі не подавали суду заяв про застосування строку позовної давності відповідно до правил ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду від 12 грудня 204 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: