Справа №487/2419/13-ц 15.10.2015 15.10.2015
Справа №487/2419/13-ц
Провадження №22-ц/784/2240/15
Головуючий у першій інстанції: Андрощук В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання: Лівшенко О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року, ухвалене за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

визнання дій незаконними, усунення перешкод у користуванні мережами водопостачання та водовідведення, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, усунення перешкод в користуванні водопостачанням, стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з серпня 2002 року він та ОСОБА_4 є співвласниками 210/1000 часток приміщень по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві. В подальшому в приміщеннях у тому числі у мережах на постачання води здійснювались поліпшення, які були здобутком всіх співвласників. У 2012 році частину приміщень було переобладнано в житлові квартири. Відповідач по справі є власником квартири № 2 та співвласником з позивачем квартири № 1, а позивач, крім цього, - власником квартир № 3 та 4. Прийом житлових приміщень в експлуатацію після переобладнання було здійснено у квітні та вересні 2012 року. Всі квартири в якості інженерного обладнання мали водопровід, каналізацію, електричне оснащення, газопровід, місцеве водяне опалення, що підтверджено технічними паспортами на квартири. Технічні паспорти на будинок станом на жовтень 1998 року також підтверджують наявність інженерного обладнання у всіх частинах нежитлового будинку та єдиного вузла підключення системи водопостачання, каналізації та опалення.

Посилаючись на викладене та неправомірність відмови відповідача в наданні згоди, ОСОБА_3 просив визнати дії ОСОБА_4 незаконними та зобов'язати його не чинити перешкоди у підключенні системи водопостачання та водовідведення до квартир шляхом зобов'язання надати згоду на підключення та вільного доступу до спільних мереж у підвальному приміщенні для можливості контролю стану систем водопостачання. Крім того просив стягнути 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 на підключення системи водопостачання та водовідведення до його квартир та надати згоду ОСОБА_3 на підключення та вільний доступ до спільних мереж у підвальному приміщенні АДРЕСА_1 в м. Миколаєві для можливості контролю стану систем водопостачання.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так з матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що на підставі договору купівлі-продажу від 6 серпня 2002 року ТОВ «Регіон-Юг» продав, а позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 придбали в будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві 210/1000 частини нежитлових приміщень із зазначенням конкретних приміщень (т. 1 а.с. 8).

Також позивачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11 лютого 2008 року було подаровано 83/1000 частки цього ж домоволодіння (т. 1 а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_4 в цьому ж будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві за договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2001 року купив у свого батька ОСОБА_6 окремі приміщення ( т. 1 а.с. 132).

В подальшому окремі нежитлові приміщення, належні сторонам спільно та особисто кожному, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради були переведені в житлові приміщення. В зв'язку з цим були видані відповідні свідоцтва.

Так, ОСОБА_3 видані свідоцтва від 17 жовтня 2012 року про право власності на квартири № 3 та № 4 в будинку АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 24, 35).

27 квітня 2012 року видане свідоцтво про право власності на інші житлові приміщення, за яким: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному по ? частки належить квартира № 1 та відповідачу ОСОБА_4 на квартиру № 2 в цьому ж будинку (т. 1 а.с. 10, 161).

Відповідно до довідки БТІ від 28 вересня 2015 року будинок АДРЕСА_1 станом на 28 грудня 2012 року складається із частин нежитлових приміщень та частини житлових приміщень та належить декільком власникам : 66/1000 -ВКФ «Кредо-Стіль», 434/1000 ОСОБА_4, 308/1000 ОСОБА_3, 102 /1000 виділено в окрему адресу (власника не вказано), 90/1000 переведено в житлові приміщення ОСОБА_7

Крім цього, частина нежитлових приміщень переведена в житлові приміщення, так квартири за № 3 та № 4 зареєстровані за ОСОБА_3 квартира за № 2 за ОСОБА_4, а квартира № 1 за ними обома в рівних частках (т.2 а.с. 40).

Таким чином, будинок АДРЕСА_1 в м. Миколаєві є спільною частковою власністю.

За даними первинної технічної інвентаризації та ситуаційного плану до генплану будинок АДРЕСА_1 є банею і під літерою В пд цього домоволодіння значаться «підвальні приміщення під банею» (т.2 а.с. 31, 74.) Таким чином, вказане підвальне приміщення має призначення допоміжного, яке необхідне для забезпечення експлуатації будинку в цілому.

В технічних характеристиках квартир № 3 та № 4 належних позивачу ОСОБА_3 зазначено, що вони розташовані в будинку який оснащено інженерним обладнанням: електрика, водопровід, каналізація, газопровід та місцеве водяне ( а.с. 22 зв. та 37 зв.).

Так, відповідно до положень ст.. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартир у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку , механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або в середені квартири , яке обслуговує більше однієї квартири , а також споруди , будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир , а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Право спільної часткової власності визначається положеннями ст.ст. 355, 356 ЦК України та здійснюється співвласниками за їхньою згодою, як то встановлено ст. 358 ЦК України, а в разі відсутності такої згоди - спір вирішується судом.

Відповідно до положень п. 11.1.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 5 липня 1995 року № 30 передбачено, що систему внутрішнього водопроводу призначено для

подачі води до санітарно-технічних приладів та пожежних кранів. До

неї належать: ввід у будівлю, водомірний вузол, розподільча

мережа, стояки, підводки до санітарно-технічних приладів, пожежних

кранів, запірно-регулююча та водорозбірна арматура.

В п.п.11.1.2., 1.3 встановлено, що система внутрішнього водопроводу повинна забезпечувати безперебійне і надійне постачання споживачам холодної питної води, а система внутрішньої каналізації будівлі призначено для безперебійного відведення стічних вод від санітарно-технічних приладів і пристроїв у зовнішню каналізаційну мережу.

За змістом ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, пунктів 2.1, 2.2, 3.2, 4.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27 червня 2008 року № 190, передбачається, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах , в тому числі між виконавцем послуг з водопостачання і водовідведення, та споживачем - власником квартири . Підключення сантехнічних приладів споживача до мереж виконавця здійснюється з його дозволу та через мережі споживача з дозволу виконавця проводиться зеднання сантехнічного обладнання субспоживача.

На звернення позивача до МКП «Миколаївводоканал» , як до постачальника послуг з водопостачання та водовідведення, йому видано технічні умови на проектування водопроводу та каналізації на квартиру № 3, якими надано дозвіл на підключення до існуючої мережі внутрішнього водопостачання в підвалі будинку відповідно до зазначеної схеми підключення за умови співвласника мереж (т. 1 а.с. 38, 39).

Як слідує з акту працівника МКП «Миколаївводоканал» від 23 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_4, як співвласник будинку, в присутності позивача ОСОБА_3, не допустив в підвальне приміщення будинку працівника постачальника послуг для виконання необхідних робіт , пов'язаних з підключенням квартири № 3 до загальних мереж (т. 1 а.с. 41). Аналогічний акт було також складено і 12 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 118).

Таким чином, враховуючи що в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 як у допоміжному приміщенні цього будинку розміщено загальний водопровідний ввід, тобто точка підключення до міської мережі водопостачання, до якої є технічні можливості підключення нових абонентів, суд дійшов вірного висновку про те, що права позивача на користування спільними водопровідними мережами порушено відповідачем ОСОБА_4, оскільки саме він, як співвласник будинку не надає згоду на підключення позивача.

Так, ОСОБА_4 свою незгоду мотивує тим, що саме він є власником водопровідних мереж в підвальному приміщенні, оскільки він їх установив за власні кошти. Проте таке не відповідає обставинам справи. Так, відповідно до акту огляду прихованих робіт від 22 листопада 2010 року слідує, що було проведено ремонт водопровідної мережі, яка пред'явлена для огляду (т. 1 а.с. 87). В акті від 12 вересня 2013 року, складеному технічними працівниками МКП «Миколаївводоканал» також фактично зазначено, що було проведено ремонт конструкцій вводу, через який здійснюється водопостачання (т.1 а.с. 120).

Департамент житлово-комунального господарства в листі від 4 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_3 повідомив, що МКП «Миколаївводоканал» не має даних про наявність власника водопровідної мережі (т. 1 а.с. 44). Таким чином в листопаді 2010 року не збудовано нову водопровідну мережу, а було реконструйовано існуючі в підвальному приміщенні спільні ввід та водопровідну мережу, що не змінює правове становище цієї мережі як спільної власності співвласників будинку, незалежно від того, за чиї кошти здійснено реконструкцію.

Доказів що особисто ОСОБА_4 надано дозвіл на побудову в підвальному приміщенні нового вводу та водопровідної мережі, останнім суду не надано. Відсутні у ОСОБА_4 також і технічні умови щодо підключення тих же мереж до належних йому житлових приміщень.

Посилання ОСОБА_4, як на підставу відмови в наданні згоди на підключення ОСОБА_3 до водопровідних мереж, на те що підвальне приміщення під літерою Впд належить йому на праві власності, також не має правового значення, оскільки саме в цьому підвальному приміщенні знаходиться спільне майно (водопровідні мережі).

Також не можна прийняти до уваги незгоду ОСОБА_4 через те, що не вирішено питання щодо можливості підключення житлових приміщень ОСОБА_3 через інші вводи, так як МКП «Миколаївводоканал» листом повідомив, що таке підключення є оптимальним варіантом з урахуванням місця розташування об'єкту підключення , необхідний обсяг води для споживання та інше (т. 1 а.с. 219). До того ж відповідно до п. 2.13 Тимчасових правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в м. Миколаєві затверджених рішенням міської ради від 22 квітня 2010 року для водопостачання об'єкта , як правило, потрібно влаштування одного водопровідного вводу.

Таким чином, враховуючи, що відмова ОСОБА_4 у підключенні до водопостачання та водовідведення позивача не ґрунтується на законі,тому така відмова порушує права позивача на користування спільними водопровідними мережами, та інші пов'язані з цим права, які підлягають судовому захисту в порядку ст.. 319 ЦК України.

Так, районний суд дійшов вірного висновку щодо зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у підключенні системи водопостачання та водовідведення до належних йому житлових квартир за № 3 та № 4.

Проте районний суд покладаючи обов'язок на ОСОБА_4 надати згоду на підключення до мереж водопостачання ОСОБА_3 не звернув уваги, що відповідно до правил ст.. 16 ЦК України такий спосіб захисту порушеного права відсутній. Тому в цій частині рішення підлягає зміні відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

В той же час покладаючи на відповідача обов'язок щодо надання вільного доступу ОСОБА_3 до спільних мереж у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві для можливості контролю стану систем водопостачання, суд не навів переконливих доводів щодо підстав задоволення таких вимог.

Доводами позивача є те, що ОСОБА_4 неправомірно вважає себе власником водопровідних мереж та всього підвалу, в зв'язку з чим може чинити перешкоди в тому числі і в разі необхідності контролю за станом систем водопостачання в майбутньому.

Однак, підвальне приміщення відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2001 року зареєстровано за ОСОБА_4 на праві власності, яке не оспорено в установленому законом порядку (а.с. 132).

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

Проте, порушуючи питання про надання вільного доступу до підвального приміщення, фактично позивач вимагає надання йому права користування чужим майном в майбутньому. В той же час, порядок користування чужим майном врегульовано положеннями розділу П Речові права на чуже майно ЦК України. Однак, відповідно до вказаних положень позовні вимоги не заявлялись.

Крім цього, власники житлових квартир не позбавлені можливості утворення ОСББ, яке і має обслуговувати загальні мережі.

За вказаних обставин підстав для задоволення наведених вимог немає. Тому, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини вимог.

Виходячи з меж апеляційного оскарження в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року в частині покладення обов'язку змінити.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3: у підключенні системи водопостачання та водовідведення до належних йому житлових квартир за № 3 та № 4 на підставі відповідних технічних умов без надання погодження в підвальному приміщенні літ. Впд в будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.

Вказане рішення в частині надання ОСОБА_3 вільного доступу до спільних мереж у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві для контролю стану системи водопостачання скасувати, та ухвалити нове рішення - в задоволенні цієї частини вимог відмовити.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді