УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Турійського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та визначення розміру заборгованості за аліментами, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ВДВС Турійського РУЮ, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та визначення розміру заборгованості за аліментами.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Визнано незаконними дії ВДВС Турійського РУЮ в частині визначення заборгованості за аліментами ОСОБА_5 за 2012 рік. Визначено розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 за період із січня 2012 року по 31 грудня 2012 року в сумі 150 004 грн 50 коп., а в решті вимог відмовлено. Стягнуто з ВДВС Турійського РУЮ на користь ОСОБА_4 487 грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно з Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 Утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Апеляційний суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що сума заробітку (доходу) ОСОБА_5 за 2012 рік після утримання з цього заробітку (доходу) податків становить 22 324 грн, що також підтверджується податковою декларацією; останній виплачує на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) та ним було сплачено аліменти на суму 18 648 грн 01 коп., дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 заборгованості за аліментами перед позивачкою немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338 ЦПК України підстави для скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик
Н.А. Горелкіна
І.М. Завгородня