Справа № 163/1102/15-ц Провадження № 22-ц/773/1245/15 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С.С.
Категорія: 48 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Веремчук Л.М., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Любомльської районної державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачкою розірвано судовим рішенням від 11.03.2015 року. Фактично з 2013 року проживають з нею роздільно, а діти знаходяться при матері. Певний період часу відповідачка дозволяла спілкуватись з дітьми в її присутності, але згодом перестала це робити і чинить перешкоди та обмежує спілкування з дітьми. Ще в 2013 році звертався до органу опіки та піклування, який порадив добровільно узгодити порядок побачень. Просив встановити спосіб його участі у вихованні і спілкуванні із спільними з ОСОБА_3 дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення систематичних побачень дітей з батьком без присутності матері дітей: кожні вихідні з 9 год. суботи до 21 години неділі, у період шкільних та літніх канікул ще кожної середи з 9 години до 21 години, а також в інший час за домовленістю батька і матері; дозволити необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; дозволити спільний відпочинок батька з дітьми у літній період терміном два тижні, а також зобов'язати відповідачку не перешкоджати у такому спілкуванні.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06 липня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкуванні з його дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2: систематичні побачення ОСОБА_2 та перебування ОСОБА_4, ОСОБА_5 після досягнення ним 6-річного віку другого та останнього тижня щомісяця з 10 години суботи до 19 години неділі по місцю проживання батька без присутності матері дітей ОСОБА_3, у дні зимових та літніх канікул - додатково з 10 по 19 годину кожної середи, в інший час - за домовленістю батька і матері; щорічний спільний відпочинок ОСОБА_2 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після досягнення ним 6-річного віку протягом двох тижнів літніх канікул; необмежене спілкування дітей з батьком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні в порядку та способі, визначеному рішенням. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 після досягнення ним шестирічного віку, позивач покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить в цій частині рішення суду змінити, виключивши з резолютивної його частини слова «після досягнення ним 6-річного віку».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.03.2015 року.

Від подружнього життя мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з матір'ю у АДРЕСА_1, батько проживає в АДРЕСА_2.

Відповідно до висновку Любомльської районної державної адміністрації від 24.06.2015 року кожен із сторін має належні умови для нормального виховання та розвитку дітей, створені належні умови для їх проживання, діти прихильно ставляться до обох батьків, будь-яка негативна інформація щодо батька відсутня (а.с. 23).

Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми: систематичні побачення батька без присутності матері двічі на місяць, а в дні канікул - три дні за домовленістю батьків; спільний відпочинок терміном два тижні під час канікул; необмежене спілкування засобами зв'язку; за домовленістю батьків право змінювати порядок побачень (а.с. 26).

Протоколом засідання комісії від 10.09.2013 року (а.с. 6), показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 встановлено, що сторонни не дійшли згоди у способі участі батька у вихованні дітей і відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково виходив з того, що сторони не дійшли згоди щодо способу участі батька у вихованні дітей, позивач має належні умови для тимчасового перебування дітей за місцем свого проживання та спроможний надати їм належний догляд і виховання.

Відмовляючи в позові щодо участі батька у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним шестирічного віку суд прийшов до висновку, що особливості віку і характеру меншого сина можуть ускладнити спілкування позивача з ним без присутності матері.

Рішення суду в частині вирішення питання щодо встановлення способу участі позивача у вихованні сина ОСОБА_5 не відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам, обмежує право батька на спілкування з дитиною, не відповідає інтересам дитини, та ухвалено з порушенням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Такі ж положення містяться в ч.3 ст.11, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства».

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

Отже, відповідно до вищезазначених положень закону під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що батьки ОСОБА_5 проживають окремо, кожен із батьків позитивно характеризується, кожен із них має належні умови для проживання і виховання дітей та піклується про розвиток дитини, батько і син прихильно ставляться один до одного і потребують спілкування між собою. Позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з сином.

Ці обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами і фактично не заперечуються відповідачкою.

Відмова в позові у встановленні способу участі батька у вихованні сина ОСОБА_5 до досягнення ним 6-річного віку обмежує права позивача, передбачені ст.141, 153, 159 СК України, та не відповідає інтересам дитини.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, рівність прав батьків у вихованні дітей, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині є необгрунтованим, та не вбачає підстав для відмови позивачу в спілкуванні з сином по місцю його проживання без присутності матері другого та останнього тижня щомісяця з 10 години неділі до 19 години вечора та спільний відпочинок батька та сина протягом двох тижнів щорічно.

Такий спосіб участі батька у вихованні сина ОСОБА_5 запропонований органом опіки та піклування.

Також колегія суддів вважає, що вищезазначений спосіб участі батька у вихованні ОСОБА_5 буде сприяти повноцінному вихованню сина, гармонійному його розвитку.

Особисті стосунки, постійні контакти сина з батьком відповідають в першу чергу інтересам дитини.

За таких обставин ухвалене судом першої інстанції рішення в частині встановлення способу участі позивача у вихованні сина ОСОБА_5 не може вважатися законним і обгрунтованим, а тому відповідно до положень ст.309 ЦПК України його слід скасувати з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Вимоги позивача в частині встановлення способу його участі у вихованні сина ОСОБА_5 систематичні побачення з 10 години суботи до 19 години неділі другого та останнього тижня щомісяця по місцю його проживання та щорічний спільний відпочинок протягом двох тижнів підлягають до задоволення.

Враховуючи вік малолітнього ОСОБА_5, необмежене спілкування дитини з батьком засобами електронного та телефонного зв'язку є передчасними, а тому у встановленні цього способу спілкування слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення способу участі позивача у вихованні сина ОСОБА_4 не оскаржувалось, а тому відповідно до положень ст.ст.11, 303 ЦПК України не переглядалось в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду від 06 липня 2015 року в частині встановлення способу участі у вихованні сина ОСОБА_5 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Встановити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2:

систематичні побачення з дитиною другого та останнього тижня щомісяця з 10 години суботи до 19 години неділі за місцем проживання батька за відсутності матері дитини, в іншій час за домовленістю батька та матері; щорічний спільний відпочинок ОСОБА_2 та ОСОБА_5 протягом двох тижнів.

В решті позову в цій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: