Справа № 751/416/15-ц
Провадження №
22-ц/795/743/2015 Головуючий у I інстанції Філатова Л. Б.
Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року

м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів - Бечка Є.М., Хромець Н.С.,

при секретарі Мартиновій А.В.

за участі представника банку ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року , яким позовні вимоги ПАТ КБ « Приват Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ « Приват Банк» 7 926,16 доларів США, що за курсом НБУ на 20.10.2014 року дорівнює 102643 гривні 77 копійок та 250,00 гривень, а всього 102 893 гривні 77 копійок боргу , а також 1029, 02 грн у відшкодування судового збору, позивач просить вказане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у зв»язку з неналежним дослідженням доказів , наявних у справі та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду України, по справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та №6-11цс13 від 07.11.2013 року , щодо обчислення строку позовної давності з моменту настання строку погашення чергового платежу у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, повернення яких відповідно до умов Договору визначено періодичними щомісячними платежами. Також, вказує ОСОБА_2, суд , визначаючи належну до стягнення суму заборгованості виходив із позовної давності, збільшеної за домовленістю сторін до 5 років, але розрахував платежі з 17.01.2010 року по 17.01.2015 року, де не сплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах строку позовної давності по кожному з них.

На переконання Банку суд мав керуватись Основним актом Цивільного законодавства - Цивільним кодексом України, статтею 6 якого сторонам надається право на укладення договору, який не передбачений актами цивільного законодавства, а також, врегулювати у договорі свої відносини на власний розсуд.

Також, апелянт зазначає, що суд мав керуватись положеннями не частини 1, а положеннями частини 5 ст.261 ЦК України, відповідно до якої, у зобов»язаннях з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто, позивач вважає, що , оскільки Договір укладений на строк до 12.10.2012 року, з врахуванням збільшеного строку позовної давності до 5 років, строк позовної давності збігає 12.10.2017 року, а застосування позовної давності до кожного платежу є необґрунтованим.

Крім того, позивач вважає, що суд зменшив розмір пені без врахування розяснень, даних у п.27 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зокрема, не врахував, що на час розгляду справи борг по кредиту зменшився лише на 330 доларів США , що становить 6,7 відсотків від всієї суми.

На обґрунтування скарги апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.1, 8 ЦПК України, а саме, таких засад процесуального права, як рівність усіх перед законом і судом, принципу змагальності сторін, права на неупереджений та своєчасний розгляд справи та вирішення цивільних справ.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, пославшись на викладені у ній доводи та обгрунтування.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4О.( угода від 05.02.2015 року , а.с.41), у судове засідання втретє не з»явились, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином (ч.5 ст.76 ЦПК України а.с.120,121). Відповідно до ст.77 ЦПК України ОСОБА_3 вважається такою, що нез»явилась у судове засідання без поважних причин, оскільки за жодною з адрес, особисто вказаних у документах, наявних у справі ( а.с.17,41,54, 55,59), Відповідачка не проживає, про що складено Акти судового розпорядника апеляційного суду . Про зміну місця проживання суд не повідомила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CNGLAE000000101 відповідно до якого, ОСОБА_2 на погоджених умовах надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 5033,39 доларів США на строк з 15.10.2007 року по 12.10.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру (а.с. 45-49). На час розгляду справи кредитний договір є дійсним оскільки не був предметом оскарження сторонами. В той же день, 15.10.2007 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна, а саме транспортного засобу DAEWOO SENS 2004 року випуску , д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с. 50-54).

Відповідачка зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість, яка на дату 20.10.2014 року становить 21944,50 доларів США, і складається з 4702,62 доларів заборгованості за кредитом 1519,99 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 345,45 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 14313,08 доларів пені за несвоєчасність виконання зобов»язань та 19,31 штрафу (фіксована частина), 1044 штрафу процентна складова.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль DAEWOO SENS 2004 року випуску , д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 ( а.с. 57-58). До часу розгляду справи заставний автомобіль не реалізований, що визнано сторонами.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, знайшло підтвердження у суді наданими позивачем доказами, у зв»язку з чим, борг підлягає стягненню на підставі судового рішення.

Визначаючи порядок розрахунку суми до стягнення з врахуванням строків позовної давності, про застосування яких заявлено стороною, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з правил ч.1 ст.530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, воно має виконуватись належним чином у цей строк. Оскільки порядок розрахунків позичальника з Банком встановлено періодичними щомісячними платежами, суд, відповідно до положень ч.1 ст. 530 ЦК України, а також з врахуванням правовимх висновків Верховного Суду України справах № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та №6-11цс13 від 06.11.2013 року, виходив з того, що позовна давність, яка за конкретним Договором обумовлена сторонами у 5 років, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, та здійснив розрахунки, починаючи з 17.01.2010 року до 17.01.2015 року, вказавши, що платежі, не сплачені до моменту звернення кредитора до суду, підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції розрахував загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 по кредиту - 3566,86 доларів США, по процентам 749,21 доларів, по комісії за користування кредитом 232,65 доларів, по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань 13574,82 долари, по штрафу 250 грн (фіксована частина) і 377,44 доларів (процентна складова). Розмір вказаних сум до стягнення, розрахований в межах строку позовної давності, визначеного у рішенні, позивачем не спростовується. Крім того, застосувавши положення ч.3 ст.551 ЦК України суд, розмір неустойки ( нпені) , який значно перевищує розмір збитків, зменшив пеню до 3000,00 доларів США, врахувавши, як обставину, що має істотне значення наявність на утриманні Відповідачки малолітніх дітей.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є обгрунтованими, належним чином мотивованим з посиланням на наявні у справі докази з правильним застосуванням норм матеріального закону, яким регулюються спірні правовідносини, а також Правових висновків Верховного Суду України у справах № 6-14цс14 від 10.03.2014 року та №6-11цс13 від 06.11.2013 року, які згідно з положеннями ст.360-76 ЦПК України , у реакції чинній момент ухвалення рішення судом першої інстанції( 02.03.2015 року), обовязкові для застосування.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апелянта про необхідність розрахунку початку перебігу строку позовної давності з дня збігу останнього дня строку виконання зобов»язання за Договором ( 13.10.2012 року), не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на хибному тлумаченні положень ст.ст.261,259,526, 526,530,529,626,627,638,640 ЦК України і спростовуються системним аналізом цих норм матеріального права у їх сукупності.

Висновки суду першої інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.261 ЦК України, ч.1 ст. 530 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України по справах № 6-14цс14 від 10.03.2014 року та №6-11цс13 від 07.11.2013 року є правильними, доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Доводи скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції ч.3 ст.551 ЦК України також не заслуговують на увагу,зогляду на таке.

У п.27 розяснень постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зазначено, що істотними обставинами, у розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можуть бути, у тому числі, не лише майнові, а і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Вирішуючи спір, суд першої інстанції , крім того, що послався на значне перевищення розміру неустойки ( пені розмір збитків позивача, також послався і на сімейні обставини Відповідачки - наявність на утриманні малолітніх дітей.

Поняття „обставини, які мають істотне значення при вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру пені при вирішенні справ за позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором , є поняттям оціночним і у кожному конкретному випадку суду надано право вирішувати питання істотності таких обставин.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру неустойки ( пені) суд першої інстанції мотивував таке рішення значним перевищенням розміру нарахованої неустойки, розміру реально доведеної позивачем суми збитків, понесених порушенням Договору Відповідачем, та, як на істотну умову, послався на сімейний стан ОСОБА_3, яка, як вбачається з матеріалів справи, є матір»ю двох неповнолітніх дітей( а.с.55), що не суперечить положенням ч.3 ст.551 ЦК України.

Отже, судом першої інстанції у обсязі, необхідному для вирішення спору, зясовано всі обставини справи, визначено вірно характер спірних правовідносин та правильно застосовано закон, який регулює ці правовідносини. Наявні у справі докази, були досліджені з дотриманням вимог ст. 57-59 ЦПК України та судом першої інстанції забезпечено їх оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209,218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: