Справа № 22-ц-3578/11 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/8401/11 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю. В.
Категорія 58 21.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.,

при секретарі: Литошенку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2011 року у справі за позовом міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Київській області до виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету селищної ради, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Міжрайонний природоохоронний прокурор Київської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Київській області до виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету селищної ради, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації. Просив суд визнати недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради «Про надання та передачу в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку» від 27.12.2001 року № 135/371; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 27.12.2001 року, зареєстрований за № 6332, загальною площею 0,40 га та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ході проведення міжрайонною природоохоронною прокуратурою Київської області перевірки дотримання вимог земельного та водного господарства при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_2 на території Козинської селищної ради Обухівського району встановлено порушення вимог водного та земельного законодавства України. Перевіркою встановлено, що земельна ділянка, котра надана у приватну власність ОСОБА_2, розташована в затоці річки Старик, тобто на землях водного фонду, а рішення про її виділення прийнято неуповноваженим на те законом органом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2011 року позов міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області задоволено повністю, відновлено строк позовної давності та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27 грудня 2001 року № 135/371 «Про надання та передачу в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку», визнано недійсним державний акт на право власності на землю НОМЕР_1 відносно земельної ділянки площею 0,40 га по АДРЕСА_1 виданого 27 грудня 2001 року на ім'я ОСОБА_2 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим № 6332, та скасовано його державну реєстрацію. В задоволенні позовних вимог міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Київській області відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову повністю відмовити, в зв'язку з грубим порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції під час розгляду та вирішення справи по суті.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, що викладені в ній. Представник ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, колегія суддів вважає, рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області суд виходив з того, що наявна в матеріалах справи копія рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27 грудня 2001 року № 135/371 «Про надання та передачу в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку» є недопустимим доказом, оскільки вона належним чином не завірена, в ньому містяться виправлення, а оригінал рішення та відповідний протокол засідання виконкому в Козинській селищній раді відсутні. Рішення про виділення спірної земельної ділянки прийнято неуповноваженим органом, а саме виконкомом селищної ради, а не сесією на пленарному засіданні. Що згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про визнання недійсним рішення виконкому селищної ради, а порушене право територіальної громади в частині неправомірної передачі ОСОБА_2 спірної земельної ділянки підлягає судовому захисту і строк позовної даності відновленню, оскільки Козинська селищна рада Обухівського району довідалася про порушено право громади лише після розгляду припису прокурора в 2009 році.

З такою позицією суду колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 Земельного кодексу України ( в редакції від 18.12.1990 року ), який діяв на час надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, було передбачено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Статтею 17 ЗК України (в редакції 1990 року) було встановлено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Аналогічний порядок передачі у власність земельних ділянок був передбачений і п.1, п.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.3 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції від 13 березня 1992 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Як вбачається з матеріалів вказаної цивільної справи виконавчий комітет Козинської селищної ради своїм рішенням № 135/371 від 27 грудня 2001 року у відповідності до вимог ст. 3 ч. 3, ст. 17 ЗК України (в редакції 1990 року) та у відповідності до вимог п. 1 та п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», передав у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,40 га в АДРЕСА_1 під будівництво, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

27 грудня 2001 року на ім'я ОСОБА_2 був виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,40 га на території Козинської селищної ради. Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим № 6332.

Висновок суду про невідповідність у рішенні органу місцевого самоврядування, на підставі якого був виданий державний акт на право власності на землю ОСОБА_2, і це ставить під сумнів його законність та порушує права ОСОБА_2, зроблений на припущеннях, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судова колегія також не погоджується з позицією суду першої інстанції, що наявна в матеріалах справи копія оскаржуваного рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради є недопустимим доказом, оскільки вона належним чином не завірена, так як в справі наявна копія вказано рішення, що засвідчена штампом Міжрайонної природоохоронної прокуратури Київської області за підписом старшого помічника прокурора, а під час апеляційного розгляду справи представником ОСОБА_2 надано суду для огляду його оригінал.

Під час апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що спірна земельна ділянка розташована на землях водного фонду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, суду не представлено достовірних даних про час і порядок утворення водного об'єкта на частині спірної земельної ділянки, а доводи сторін в цій частині значно різняться. В матеріалах справи відсутні докази зміни цільового призначення земельної ділянки, її переведення із складу земель населеного пункту до земель водного фонду, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів (технічна документація, листи управління Держкомзему, тощо), які підтверджують факт перебування спірної земельної ділянки в межах населеного пункту смт. Козин Обухівського району Київської області на землях житлової та громадської забудови, на суміжних із спірною земельних ділянках побудовано або будуються житлові будинки, що у сукупності вказує на те, що розпорядником землі в даному випадку є орган місцевого самоврядування - Козинська селищна рада, а не Обухівська районна державна адміністрація.

В матеріалах справи наявна копія ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2004 року якою Чорнобильському міжрайонному природоохоронному прокурору Київської області відмовлено у прийнятті до розгляду позову в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 від 27.12.2001 року, яким посвідчується право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,40 га в АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.06.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 27.10.2006 року, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина 1 ст. 265 ЦК України встановлює, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Пунктом 11 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Колегія суддів вважає, що Козинська селищна рада та міжрайонна природоохоронна прокуратуру Київської області своєчасно довідались про обставини, за яких порушено або могло бути порушено права Козинської селищної ради в момент набуття (отримання державного акту) ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, а доказів щодо поважності пропуску строку звернення з позовом до суду ними надано не було.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що належним позивачем у даній справі є Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, оскільки саме її охоронювані законом права можуть зачіпатися чи порушуватися під час розгляду питання законності виділення і користування земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим суд обґрунтовано відмовив Обухівській районній державній адміністрації Київської області, Дніпровському басейновому управлінню водних ресурсів, Головному управлінню Держкомзему у Київській області у задоволенні позовних вимог через те, що вони є неналежними позивачами, оскільки у них відсутнє суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес.

За вказаних обставин, оскільки при апеляційному розгляді встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог та у зв'язку з пропуском строку звернення з позовом до суду в частині визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю і скасування його державної реєстрації.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Київській області до виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету селищної ради, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий

Судді