Провадження № 2/127/4519/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.09.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саблука С.А.,

при секретарі Гуменюку Д.С.,

за участю прокурора Вітковської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивовано тим, що Відповідач по справі ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-АМ №179708, виданим відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області.

Матір'ю дитини відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження є ОСОБА_3, яка рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року позбавлена батьківських прав щодо сина.

10.01.2011р. ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» з проханням прийняти на тимчасове утримання до даного закладу його сина ОСОБА_4 у зв'язку з важкими сімейними обставинами.

З 10.01.2011р. по теперішній час ОСОБА_2 перебуває на вихованні у дитячому закладі, у якому він забезпечується як харчуванням, так і необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Протягом чотирьох з половиною років перебування сина у ВХРЦОП «Нове життя» батько не виявив бажання забрати сина собі на виховання, відвідував дитину дуже рідко, не надавав синові матеріальної допомоги, не цікавився його навчанням, не брав участі у його лікуванні.

Востаннє батько відвідав сина у закладі в червні 2014 року. Протягом останнього року ОСОБА_1 взагалі сина не відвідував та ніяких родинних відносин з ним не підтримував.

Своєю поведінкою ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки по вихованню та утриманню дітей.

Неповнолітній ОСОБА_2 відчуває образу на батька, не заперечує проти його позбавлення батьківських прав. Дані обставини підтверджуються письмовим поясненням дитини від 26.03.2015 року. Вищевказані обставини й стали підставою для звернення позивача в суд з позовом.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просида суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Прокурор м. Вінниці ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення учасників розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-АМ №179708, виданим відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області.

Матір'ю дитини відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження є ОСОБА_3, яка рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року позбавлена батьківських прав щодо сина.

10.01.2011р. ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» з проханням прийняти на тимчасове утримання до даного закладу його сина ОСОБА_4 у зв'язку з важкими сімейними обставинами.

З 10.01.2011р. по теперішній час ОСОБА_2 перебуває на вихованні у дитячому закладі, у якому він забезпечується як харчуванням, так і необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Протягом чотирьох з половиною років перебування сина у ВХРЦОП «Нове життя» батько не виявив бажання забрати сина собі на виховання, відвідував дитину дуже рідко, не надавав синові матеріальної допомоги, не цікавився його навчанням, не брав участі у його лікуванні. Востаннє батько відвідав сина у закладі в червні 2014 року. Протягом останнього року ОСОБА_1 взагалі сина не відвідував та ніяких родинних відносин з ним не підтримував.

Своєю поведінкою ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки по вихованню та утриманню дітей.

Неповнолітній ОСОБА_2 відчуває образу на батька, не заперечує проти його позбавлення батьківських прав. Дані обставини підтверджуються письмовим поясненням дитини від 26.03.2015 року.

05.05.2015 року та 19.05.2015 року питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дитини ОСОБА_2, директора Вінницького християнського реабілітаційного центру опіки та піклування «Нове життя» ОСОБА_6, розглянуто документи, які стосуються даної справи.

Батько дитини ОСОБА_1 на засідання комісії не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У відповідності зі ст. 164 СК України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, передбачених ст. 150 СК України, зокрема щодо піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та щодо забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в ч. 2 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Таким чином суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на користь органів опіки та піклування на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів ОСОБА_1, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 19, 155, 164-166 СК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати його на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь органу опіки та піклування Вінницької міської ради аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2015 р. до дня повноліття сина.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: