Категорія 27 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Марейчик Наталі Олександрівни на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року, судова колегія,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.

Свій позов ОСОБА_2 мотивувала тим, що 20.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №СМ-SMEB00/123/2007, сумою 120000 доларів США, на строк до 19.06.2014 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20.06.2007 року.

Після цього між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладені додаткові договори до кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 від 26.01.2009 року, 05.06.2009 року, 05.11.2009 року, якими було збільшено розмір виданого кредиту на 4678,21 доларів США.

Про існування зазначених додаткових угод позивачці ОСОБА_2 відомо не було, згоди на їх укладення вона не надавала, а тому просила визнати договір поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20.06.2007 року припиненим з 26.01.2009 року, у зв'язку із збільшенням її відповідальності після укладення зазначених додаткових угод.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20.06.2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 припиненим.

Не погоджуючи з зазначеним заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Марейчик Н.О. оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги у межах вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 20 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №СМ-SMEB00/123/2007, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 120000 доларів США, із строком повернення до 19 червня 2014 року (а.с. 5-6).

З метою забезпечення взятих на ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором №СМ-SMEB00/123/2007, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року (а.с. 24-25).

26 січня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору: виклали графік платежів в новій редакції (додаток №1 до цього додаткового договору); визначили порядок нарахування процентів за користування кредитом; визначили порядок сплати ануїтетних платежів, визначених у графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору); право вимоги дострокового виконання боржником зобов'язань; умови підвищення процентної ставки; умови вирішення спорів, тощо (а.с. 12-14).

05 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору: виклали графік платежів в новій редакції (додаток №1 до цього додаткового договору); визначили порядок нарахування процентів за користування кредитом та порядок повернення частини кредиту та сплату процентів, визначених у графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору); право вимоги дострокового виконання боржником зобов'язань; умови підвищення процентної ставки; умови вирішення спорів, тощо (а.с. 15-18).

05 листопада 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору: виклали п.3 частини №1 кредитного договору в новій редакції, змінивши при цьому процентну ставку; виклали графік платежів в новій редакції (додаток №1 до цього додаткового договору); визначили порядок нарахування процентів за користування кредитом та порядок повернення частини кредиту та сплату процентів, визначених у графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору); право вимоги дострокового виконання боржником зобов'язань; відповідальність за порушення зобов'язань; умови підвищення та зменшення процентної ставки; визначили умови проведення реструктуризації частини боргових зобов'язань, змінивши умови та строки погашення тощо. Зокрема, згідно даного додаткового договору, позичальнику було надано додатковий транш в розмірі 4678, 21 доларів США (а.с. 19-23).

ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «ОТП Банк».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив у тому числі з того, що поручитель - ОСОБА_2 не надавала згоди на укладення додаткових угод до кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 між Банком та ОСОБА_3, якими було збільшено розмір відповідальності поручителя, а тому в силу ч.1 ст.559 ЦК України визнав договір поруки припиненим.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд не дотримався вимог закону щодо повного та всебічного з'ясування всіх обставин та матеріалів справи, що мають значення для правильного вирішення спору, невірно застосував при цьому норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Абзацом 1 п.22 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року встановлено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Як вбачається з п.2.1 договору поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо: а) повернення основної суми кредиту, наданого Боржнику; б) сплата процентів за користування кредитом; в) сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів.

Пунктом 2.2 Договору поруки встановлено, що на дату укладення цього договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 120000 доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п.2.1 цього договору.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що п.2.2 договору поруки передбачає згоду поручителя на зміну основного зобов'язання, зокрема обсягу його відповідальності щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та процентів.

Таким чином зміна обсягу боргових зобов'язань за кредитним договором №SR-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року не може бути підставою для припинення зобов'язань за договором поруки, у порядку передбаченому ч.1 ст.559 ЦК України, а твердження ОСОБА_2 про ненадання згоди на зазначену зміну обсягу боргових зобов'язань є необґрунтованим та спростовується умовами договору поруки укладеного між сторонами.

Крім того, судова колегія не може погодитись з твердженням суду першої інстанції щодо порушення строку на пред'явлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк») вимоги до поручителя - ОСОБА_2

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже закон вказує, що в разі не закріплення в договорі поруки строку її дії, остання вважається припинено, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

Строк виконання основного зобов'язання визначений п.2 кредитного договору №СМ-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року, а саме 19 червня 2014 року.

Окрім того, строк виконання основного зобов'язання визначений також п.2.1 «а» самого договору поруки №SR-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року, згідно якого Боржник зобов'язується повернути Кредитору повну суму отриманих Боржником кредитних коштів не пізніше 19 червня 2014 року.

У своєму рішення суд першої інстанції посилається на ч.2 ст.1050 ЦК України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи що перше порушення Боржником виплат за кредитним договором трапилось 08 червня 2010 року, суд дійшов хибного висновку про те, що Кредитор повинен був звернутися до Поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Проте судом не було взято до уваги, що ч.2 ст.1050 ЦК України передбачає право позикодавця, а не його обов'язок, вимагати повернення частини позики.

Пунктом 24 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року (із наступними змінами) встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Встановлено, що 16 жовтня 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином встановлено, що строк на пред'явлення вимоги до Боржника та Поручителя за кредитним договором №СМ-SMEB00/123/2007 від 20 червня 2007 року Кредитором порушено не було.

У свою чергу зі звернення ОСОБА_2 до Кредитора про визнання договору поруки припиненим погодитись не можна, враховуючи ч.4 ст.559 ЦК України, якою встановлено, що порука може бути припинена, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки встановлено, що дата виконання основного зобов'язання 19 червня 2014 року, то звернення 28 липня 2014 року ОСОБА_2 з позовом про визнання договору поруки припиненим є передвчасним, оскільки встановлений Законом строк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, на момент подачі позовної заяви, не пройшов.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що при ухваленні заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року судом були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 п.п.1, 4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Марейчик Наталі Олександрівни задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, відмовити.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Зайцев А.Ю.