АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6841/15 Справа № 201/413/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

15 січня 2015року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги по суті.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що факт порушення відповідачем прав свобод чи інтересів позивача не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду даної цивільної справи, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено.

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2010 року був задоволений позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору б/н від 28 жовтня 2005 року. Як вбачається з тексту даного рішення Публічний акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПриватБанк» було проведено службову перевірку, в результаті якої було встановлено, що причиною оформлення шархайського договору є дії третіх осіб, що надали підроблені документи. В кредитній справі фото ОСОБА_2 не ідентифікується, також у позивача інший ідентифікаційний номер платника податків і інші відомості, що не відповідають персональним даним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 12.08.2013 року знов було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

При цьому позивач зазначає у своєму позові, що відповідач вже звертався до суду з тих самих підстав для стягнення заборгованості за договором, який у судовому порядку був визнаний недійсним, з причин його не укладання.

Представник позивача у судовому засіданні посилалась на те, що незважаючи на зазначене відповідач постійно з деякою перервою у часі звертається з позовами до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, чим завдає позивачці моральні страждання, оскільки позивач змушена кожного разу нервувати при отриманні документів з судових органів, витрачає свій час на ознайомлення зі справами, підготовку заперечень та відвідування судових засідань. Внаслідок вищезазначених обставин ОСОБА_2 відчуває недомагання, постійно знаходиться у нервовому стані, що спричиняє не тільки порушення звичного ритму її життя, але і стало підставою погіршення її стану здоровя і спричиняє їй моральні страждання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яка фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України позивачу необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обовязковою умовою відповідності та виражається в тому, що шкода має виступати обєктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди, наявність вини особи, яка зазнала шкоди.

Суд першої інстанції,відмовляючи в задоволені стягненні моральної шкоди прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що існує причинний зв'язок з предявленими до неї позовами відповідача і захворюваннями позивачки, і факт порушення відповідачем прав свобод чи інтересів позивача не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду даної цивільної справи, жодних правових підстав для задоволення позову судом першої не встановлено, а позивачем не надано .

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4