Справа № 127/4088/15-ц Провадження № 22-ц/772/1880/2015Головуючий в суді першої інстанції Король О. П.
Категорія 50 Доповідач Медяний В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

Апеляційного суду Вінницької області

від 15 червня 2015 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: судді Медяного В.М.,

Суддів : Жданкіна В.В., Пащенко Л.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

за участю сторін у справі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Посилається на те, що з 23.09.2000 р. по 20.09.2010 р. вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.09.2010 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу відповідач залишив сім'ю. Син, залишився проживати з нею, що підтверджується довідкою №533 від 26.02.2015 року, виданою ТОВ «ЖЕО». З того часу, відповідач будь-якого інтересу до виховання сина не виявляє, не цікавиться його життям та розвитком. Зазначає, що вона працює у ТОВ Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» та отримує малу заробітну плату, на яку важко утримувати сина. Тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття.

В ході розгляду справи, позивач ОСОБА_2 зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 800 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 10.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. (а.с.40).

В апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 18 травня 2015 року змінити в частині суми призначеній до стягнення аліментів та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник відповідач у справі ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції до зміни, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Апеляційний суд на виконання вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що в період з 23.09.2000 р. по 20.09.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.09.2010 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу син, ОСОБА_4 залишився проживати з матір'ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою №533 від 26.02.2015 року, виданою ТОВ «ЖЕО».

З того часу відповідач вихованням сина не займається, регулярно кошти на його утримання не надає.

Встановлено, що позивач працює у ТОВ Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» та отримує низьку заробітну плату, на яку важко утримувати сина, якому уже виповнилося 15 років, та потреби зростають. Відповідно до довідки №01-10-122 від 06.05.2015 року він є учнем відділення веслувального слалому в Вінницькій міській дитячо-юнацькій спортивній школі №2. Протягом 2015 навчального року весь необхідний спортивний одяг придбано за власні кошти, сума витрат склала 3300 грн. Враховуючи постійне зростання цін на одяг та продукти харчування, позивачу важко самостійно, без допомоги відповідача утримувати сина.

Також місцевим судом встановлено, що відповідач офіційно не працює. Зі слів позивача він має високий неофіційний заробіток, оскільки працює на підприємстві, займається художньою ковкою. На момент розірвання шлюбу у 2010 році сума його доходу становила 750-850 грн. за 5 робочих днів.

На повному матеріальному утриманні відповідача знаходиться дочка від другого шлюбу віком 1 рік і сім місяців. Власного житла відповідач немає, тому змушений винаймати квартиру. Вартість оренди становить 2000 грн. щомісячно.

Таким чином, місцевий суд враховуючи вимоги ст.180, 182 СК України, а також наявність на утриманні відповідача дочки від другого шлюбу, вважає, що позов про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню у розмірі 800 грн. щомісяця, які підлягають індексації.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції неповно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, не вірно застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги дають підстави вважати, що висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та дають достатні підстави для зміни рішення суду.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Так, згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Перевіряючи доводи позивача ОСОБА_2 щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції належним чином врахував положення ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника.

Однак, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі зясував та не врахував обставини, передбачені ст.182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3, а також наявних в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, виданого 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, на утриманні відповідача знаходиться малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до довідки виданої Курашовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області №262 від 01.04.2015 року за підписом сільського голови, ОСОБА_3 ніде не працює та здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Однак, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» за №217-VІІІ від 02.03.2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року встановлено в розмірі 1 032 грн.

Колегія суддів вважає, що позивачкою в повній мірі були доведені, а місцевим судом встановлені ті обставини, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, однак обставин, які б свідчили щодо можливості сплати відповідачем аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі саме в розмірі 800 грн. щомісячно, належним чином встановлено та доведено не було. Посилання позивачки на те, що відповідач неофіційно працює на підприємстві та займається художньою ковкою, і на момент розірвання шлюбу у 2010 році сума його доходу становила 750-850 грн. за 5 робочих днів, жодними доказами не підтверджені.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі зясував та не врахував обставини, передбачені ст.182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в частині розміру стягуваних аліментів слід змінити, враховуючи при цьому встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на момент звернення з позовом до суду з 10.03.2015 року, який дорівнює 1032 грн., половина суми з якої складає 516 грн., а також те, що згідно ст.180 СК України обоє з батьків зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а сума стягуваних аліментів не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України розяснює сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Також, визначення розміру аліментів у твердому грошовому розмірі не позбавляє права як платника так і одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Тому, з урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що рішення місцевого суду слід змінити.

Частинами 3, 5 ст.88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 367 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою : с. Курашивці, Муровано-Куриловецького району, Вінницької області, місце проживання : АДРЕСА_1, офіційно не працює, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 10.03.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:підпис. В.М. Медяний

Судді: підписи. В.В. Жданкін

Л.В. Пащенко

Згідно з оригіналом.

Суддя : В.М. Медяний