Ухвала

іменем україни

5 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Ступак О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року,

встановила:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 16 жовтня 2007 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 350 000 грн на умовах, визначених договором, з терміном повернення до 16 жовтня 2014 року.

Виконання умов указаного договору забезпечено договорами поруки, укладеними того ж дня між Банком та ОСОБА_4 та

ОСОБА_5, із кожним окремо.

Неналежне виконання ОСОБА_3 грошових зобов'язань за кредитним договором призвело до утворення заборгованості у розмірі 478 835,35 грн, яку просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від

17 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого

2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині підстави відмови в позові, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

У касаційній скарзі Банк просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 16 жовтня 2007 року між Банком та

ОСОБА_3 укладено кредитну угоду, за умовами якої останній отримав кредит у розмірі 350 000 грн, на умовах визначених договором, із терміном повернення до 16 жовтня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаною угодою того ж дня між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договори поруки, із кожним окремо.

У п. 6.8. кредитного договору та п. 12 договорів поруки сторони погодили збільшення позовної давності тривалістю 5 років.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

27 січня 2011 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року у розмірі 459 173,52 грн, з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно стягнуто 200 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257>).

Статтею 258 ЦК України <nau://ukr/435-15|st258> передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України <nau://ukr/435-15|st259> позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України <nau://ukr/435-15|st207> правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Установивши, що рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року стягнута заборгованість, апеляційний суд прийшов до правильного висновку про пред'явлення позову в межах строку позовної давності, узгодженого сторонами.

Однак висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову в зв'язку з його недоведеністю є передчасним.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1054> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України <nau://ukr/435-15|st526> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відмовляючи в задоволені позову, апеляційний суд посилався на відсутність розрахунків заборгованості, оскільки наданий Банком розрахунок не містить нарахувань процентів та пені за період після ухвалення рішення і до моменту пред'явлення позову, Банком не визначені складові кредитної заборгованості, а відтак сума заборгованості в розмірі

455 795,57 грн, є такою, що не доведена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обґрунтовуючи позов, Банк посилався на те, що з 29 травня

2009 року заборгованість відповідачами не погашалась, рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 27 січня

2011 року не виконувалось, тому при розрахунку заборгованості Банк здійснив відрахування від загальної нарахованої суми - 914 969,09 грн стягнуту за рішенням суду суму - 459 173,52 грн, а предметом даного спору є різниця, яка складає 455 795,57 грн. На підтвердження доводів надав розрахунок (а. с. 7-10).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st57> доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 64 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st64> письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув та фактично відмовив у задоволенні позову з формальних підстав, що є неприпустимим.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

О.В. Ступак

О.В. Умнова

І.М. Фаловська