Справа №490/4555/15-ц 11.06.2015 11.06.2015 11.06.2015
Провадження №22-ц/784/1492/15
Категорія 73 Головуючий у суді першої інстанції Гуденко О.А. Суддя доповідач апеляційного суду Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Шаманської Н.О.,

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю: прокурора Цвікелевич Н.В., представника МОПЛ № 1 - Самсонової Л.А.,лікаря-психіатра Пастух Л.П., хворого ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 р., ухваленого за заявою

Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1

про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку,

в с т а н о в и л а:

21 травня 2015 р. головний лікар Миколаївської обласної лікарні № 1 (далі - МОПЛ №1) звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, для надання психіатричної допомоги .

Заява мотивована тим, що за рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 р. ОСОБА_4 був направлений для проходження примусового психіатричного огляду.

20 травня 2015 р. ОСОБА_4 був оглянутий лікарняно-консультативною комісією МОПЛ № 1, якою встановлено, що останній страждає на тяжкий психічний розлад, складає небезпеку для себе ( суіцидальні спроби, нанесення собі тілесних пошкоджень, відмова від прийому їжі) та оточуючих (виражена агресія на адресу дружини та дітей з погрозами фізичної розправи) . На підставі зазначеного комісія прийшла до висновку, що лікування ОСОБА_4 можлива тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згоду на госпіталізацію ОСОБА_4 дати не може у звязку зі своїм психічним станом.

Посилаючись на зазначені обставини та положення ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», МОПЛ № 1 просила про задоволення заяви.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 р. у задоволенні заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку відмовлено.

В апеляційній скарзі МОПЛ № 1, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам щодо тяжкого психічного розладу ОСОБА_4, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, хоча і хворіє на психічну хворобу, проте заявником не доведено достатніх та безперечних підстав та не надано доказів для психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна на підставі наступного.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації

З матеріалів справи вбачається, що хворий ОСОБА_4 перебуває на психіатрічному обліку з 1991 року, проходив примусове лікування в 1992-1993 роках за вироком суду. Перебував у групі тяжкого психічного розладу, є інвалідом ІІ групи безстроково, у зв'язку з наявністю психічного захворювання: «Шизофрения, параноидная форма, приступообразно-погредиентное течение, дефект по смешанному типу». Зазначене захворювання відповідно до класифікації психічних розладів МКБ-10 віднесено до категорії тяжких психічних розладів.

У лютому 2014 р. ОСОБА_4 вруге проходив лікування в МОПЛ № 2 у зв'язку з суіцидальними спробами та депресивним настроєм. Виписаний за заявою дружини та старшого сина, курс лікування не завершено.

У січні 2015 року у хворого виникло раптово неконтрольоване психомоторне збудження з агресією по відношенню до дружини та дітей, він їм погрожував фізичною розправою, наносив дружині тілесні ушкодження, що в свою чергу становить небезпеку для оточуючих . Зазначені обставини підтвердила у суді апеляційної інстанції дружина хворого ОСОБА_5, а також ці обставини встановлені рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року по справі заявою лікаря-психіатра Казанківської ЦРЛ Кот О.М. про проведення психіатричного огляду ОСОБА_4 у примусовому порядку, які відповідно до ст. ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи також вбачається, що в період березня-травня 2015 р., ОСОБА_4 тричі намагався скоїти суїцид, при цьому двічі шляхом повішання, а в травні 2015 р. хворого знайшли у приміщенні, в якому зберігались хімічні препарати (гербіциди) з ознаками хімічного отруєння, що також підтвердила в судовому засіданні дружина хворого ОСОБА_5 та не спростовував сам хворий.

Про тяжкий психічний розлад також свідчать особисті записи хворого ОСОБА_4 ( а.с. 77-106), що підтвердила в судовому засіданні лікар-психіатр Пастух Л.П.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року задоволено заяву лікаря-психіатра Казанківської ЦРЛ Кот О.М. про проведення психіатричного огляду ОСОБА_4 у примусовому порядку і надано дозвіл на його психіатричний огляд у примусовому порядку. Рішення суду набуло законної сили 13 травня 2015 року, після чого хворий у супроводі міліції доставлений до МОПЛ № 1.

При обстеженні 20 травня 2015 р. лікарняно-консультативною комісією МОПЛ № 1 хворого ОСОБА_4 встановлено діагноз : «Шизофрения, параноидная форма. Эпизодический тип течения. Галлюцинаторно-параноидный синдром. Суицидальные тенденции.» Враховуючи психічний стан хворого, його небезпеку по відношенню до себе та оточуючих, комісія лікарів вважала за необхідне обов'язкове лікування ОСОБА_4 у примусовому порядку у МОПЛ №1 в умовах стаціонару - оскільки хворий потребує суворого нагляду, схильний до суїциду (а. с. 3).

В засіданні судової колегії представник МОПЛ № 1 та лікар-психіатр пояснили, що на даний момент ОСОБА_4 має тяжкий психічний розлад та потребує лікування в стаціонарних умовах, оскільки виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Так, ОСОБА_4 відмовляється від прийому їжі, наносить собі тілесні ушкодження (кусає собі руки и і т.д. ), висловлює суіцидальні ідеї, що зафіксовано в історії хвороби останнього.

Крім того, при обстеженні хворого ОСОБА_4 29 травня 2015 р., лікарняно-консультативна комісія, враховуючи тяжкий психічний стан, який несе загрозу як для життя хворого так і оточуючих, вирішила, що хворий потребує суворого надзору з боку медичного персоналу, а також отримання парентерального харчування шляхом в/в інфузії для підтримки електролітного балансу та життєдіяльності організму без його згоди, оскільки в іншому випадку можливі безповоротні процеси.

Отже, вищезазначені обставини свідчать про наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини справи, не дав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви психіатричного закладу про надання ОСОБА_4 психіатричної допомоги у примусовому порядку.

За такого, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви на підставі вищезазначених обставин та положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в АДРЕСА_1 до Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: