У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів, посилаючись на те, що у лютому 2011 року до неї звернувся відповідач з пропозицією внесення позивачем власних грошових коштів у сумі, еквівалентній 140 000,00 доларів США, у належне відповідачу нежитлове приміщення, а після завершення реконструкції ОСОБА_5 зобов'язувався передати у власність ОСОБА_4 перший поверх зазначеної будівлі площею 230 кв. м та шість офісів на другому поверсі.

Позивач зазначала, що за домовленістю між сторонами вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі, еквівалентному 80 000 доларів США, а останній за розпискою від 15 лютого 2011 року взяв на себе обов'язок повернути отримане у вигляді нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відразу після реконструкції і оформлення документів.

18 квітня 2011 року вона передала ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США. 24 червня 2011 року нею було передано ОСОБА_5, грошові кошти, еквівалентні 5 000 доларів США. 30 серпня 2011 року ОСОБА_5 отримав від неї, суму у розмірі еквівалентному 3 000,00 доларів США, що на час передачі складало 24 000,00 грн. 27 вересня 2011 року, відповідно до домовленості від 15 лютого 2011 року, нею було передано, а ОСОБА_5 отримано, суму у розмірі 4 000 доларів США.

Позивач зазначала, що у грудні 2011 року їй стало відомо, що ОСОБА_5 не є власником будівлі АДРЕСА_1 і не був ним на час укладення договору 15 лютого 2011 року. З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна їй стало відомо, що вказана нерухомість належить на праві власності батьку відповідача - ОСОБА_6, та є предметом договору іпотеки від 07 березня 2007 року. Саме з цього часу їй стало відомо про порушення її прав.

З урахуванням уточнень, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1 579 800,57 грн та проценти в сумі 443 807,21 грн, а всього 2 023 607,78 грн та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1 579 800,57 грн та проценти в сумі 443 807,21 грн, а всього 2 023 607,78 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук