Справа № 495/5544/15-ц
24 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився
від відповідачів: не зявилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/5544/15-ц
- Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку
07.08.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-2) та Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області (далі по тексту відповідач-3) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Так, позивач просить суд:
- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таОСОБА_3, 28 листопаду ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 232 по вулиці Сонячній,7 у місті Білгород-Дністровському Одеської області і зняти їх з реєстраційного обліку як мешканців квартири АДРЕСА_1;
- зобовязати Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС України в Одеський області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, 28 листопаду ІНФОРМАЦІЯ_2, як мешканців квартири АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.59).
Представник відповідача-3 Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, в судове засідання не з'явився, але від заступника начальника відділу надійшов до суду лист, згідно з яким останній просив розглянути справу без участі їх представника, зауважень та заперечень не має (а.с.28).
Відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надали та в судове засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судових засідань.
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе, у відповідності ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, правомірними, обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 являється власником житлової квартири АДРЕСА_3, що підтверджується:
- Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 05.04.1994 року органом приватизації державного майнового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради;
- Договором дарування частки квартири серії АВЕ №421045, посвідченим 30 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 5108;
- Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22 липня 2008 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 5147;
- Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10-12).
16 травня 2009 року ОСОБА_1 уклала Договір довічного утримання (догляду) серії ВМЕ № 141806, 141807, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2469, згідно умоів якого ОСОБА_4 отримала у власність квартиру АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_1 а остання зобовязалася довічно повністю утримувати позивача.
Після укладення вказаного Договору, ОСОБА_2 згідно ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 червня 2009 року зареєструвала за собою право власності на квартиру АДРЕСА_5,реєстраційний номер 23563517, номер запису:4918 в книзі:38.
15 червня 2010 року у квартирі АДРЕСА_5 був зареєстрований як мешканець - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
16 листопада 2010 року у квартирі АДРЕСА_5 був зареєстрований як мешканець - ОСОБА_3, 28 листопаду ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2014 року у справі № 495/4519/14-ц був задоволений позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання Договору довічного утримання. Договір довічного утримання (догляду) серії ВМЕ № 141806, 3141807, посвідчений 16 травня 2009 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеській області і зареєстрований в реєстрі за № 2469 було розірвано (а.с.7).
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області від 09 червня 2015 року скасована державна реєстрація права власності у електронному реєстрі за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_6 і поновлено ОСОБА_1 реєстрацію права власності на вказану квартиру (а.с.8-9).
У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 звільнили квартиру ОСОБА_6 та 10 червня 2014 року по теперішній час вони у даній квартирі не мешкають.
Відповідно до складеного 04.08.2015 року комісією ОСМД «Сонячна-7» ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Сусідами (ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7Ф.) було підтверджено той факт, що з 10.06.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З даних положень вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Між тим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги заявлені позивачем передчасно, до звернення до відповідного органу. При цьому, рішення суду щодо визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вже є підставою для зняття її з реєстрації.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 316-317, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на користування житловою квартирою № 232 вулиці Сонячній,7 в місті Білгород-Дністровському Одеської області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування житловою квартирою № 232 вулиці Сонячній,7 в місті Білгород-Дністровському Одеської області.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко