Провадження № 4-с/161/101/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про повернення виконавчого документу

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду зі даною скаргою на обґрунтування вказавши, що 03.12.2010 р. рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області за користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 19813,96 грн. Дане рішення набрало чинності 28.02.2011 р. 25.11.2014 р. державним виконавцем Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». З даною постановою банк не погоджується, вважає її незаконною, такою, що порушує його права як стягувача. Так, в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було безпідставно затягнуто строки виконавчого провадження, а також в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх необхідних заходів щодо пошуку майна та коштів належних боржнику. Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу Банком було отримано лише 15.07.2015 р., а тому строк на звернення до суду з даною скаргою не пропущено. Просить суд визнати дії державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документу неправомірними; визнати дії державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2014 р. ВП № 27586688; зобовязати державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 03.12.2010 р. у справі № 2-7780/10.

В судове засідання представник заявника не зявився, надав заяву з проханням слухати справі за його відсутності, скаргу підтримує, просить її задовольнити..

Представник зацікавленої особи - Першого ВДВС Луцького МУЮ в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечення на скаргу суду не надав.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідиши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2010 р. було задоволено позов ПАТ «Всеукраїнського ОСОБА_1 Банку» про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнського ОСОБА_1 Банку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 19813,96 грн.

22.06.2011 р. на підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-7780/10 (а.с. 7).

Вказаний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень… Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

До теперішнього часу рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2010 року не виконано.

Доказів того, що виконавчі дії з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2010 року були проведені у строки, встановлені ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», Першим ВДВС Луцького МУЮ суду не надано.

25.11.2014 року старшим виконавцем Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки доходів та майна належного боржнику на праві власності, на яке за законом слід звернути стягнення не виявлено (а.с. 6).

П. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених в рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції не надано жодних доказів на підтвердження того, що державним виконавцем Кобзар К.Е. були вжиті заходи примусового виконання, передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», а також проведено дії щодо розшуку постійного місця роботи боржника та здійснення заходів у відповідності до ст. ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження" щодо звернення стягнення на його заробітну плату.

За таких обставин суд вважає, що державний виконавець не обґрунтував належними доказами того, що ним в повній мірі використані надані йому права, передбачені ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та вжито всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення суду.

Згідно з ч 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Докази того, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» була направлена на його адресу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» у суду відсутні.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В судовому засіданні було встановлено, що заявник ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» оскаржувану постанову отримав 15.07.2015 р., зі скаргою на вказану постанову до суду звернувся 27.07.2015 р., тобто скаргу заявником було подано у передбачений законом строк.

За таких обставин суд вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про повернення виконавчого документу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документу неправомірними.

Визнати дії державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Скасувати постанову про повергнення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2014 р., винесену державним виконавцем Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 у ВП № 27586688.

Зобовязати державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 03.12.2010 р. у справі № 2-7780/10.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5