Провадження № 2-к/185/2/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області клопотання Д.П. "Кишинівський скляний завод" про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.08.2012 року у справі АС № 118у/2012, -

встановив:

У грудні 2014 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Д.П. "Кишинівський скляний завод" про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.08.2012 року у справі АС № 118у/2012, яким розглянуто позов Д.П. "Кишинівський скляний завод" (Республіка Молдова) до ТОВ "АКМ-2006" (Україна) про стягнення 9 942,24 доларів США, з яких вартість товару в сумі 9 240 доларів США, пеня за прострочку поставки в сумі 702,24 доларів США, а також про компенсацію витрат по сплаті арбітражного збору.

В обґрунтування поданого клопотання Д.П. "Кишинівський скляний завод" посилалося на те, що 31 серпня 2012 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято рішення по справі АС № 118у/2012 щодо стягнення з ТОВ "АКМ-2006" (Україна) на користь Д.П. "Кишинівський скляний завод" (Республіка Молдова) 9 240 доларів США вартості не отриманого товару, 336,34 доларів США пені за прострочку поставки товару та 1 733,76 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 11 310,10 доларів США. Зазначене рішення є остаточним і підлягає негайному виконанню, але до теперішнього часу боржник не виконав рішення добровільно, у зв'язку з чим Д.П. "Кишинівський скляний завод" звертається до суду з зазначеним клопотанням.

ОСОБА_1 "Кишинівський скляний завод" у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.08.2012 року у справі АС № 118у/2012 за його відсутності.

ОСОБА_1 ТОВ "АКМ-2006" у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду клопотання належним чином, заяв про розгляд клопотання за його відсутності суду не надав, заперечень проти поданого клопотання у письмовій формі, відмови від подання заперечень боржником не подано.

Відповідно до ч. 5 ст. 395 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято рішення по справі АС № 118у/2012 щодо стягнення з ТОВ "АКМ-2006" (Україна) на користь Д.П. "Кишинівський скляний завод" (Республіка Молдова) 9 240 доларів США вартості не отриманого товару, 336,34 доларів США пені за прострочку поставки товару та 1 733,76 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 11 310,10 доларів США.

Як зазначено у роз'ясненнях п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів і арбітражів і про скасування рішень, ухвалених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», розгляд судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами-учасницями відповідних міжнародних договорів. При їх вирішенні суди повинні виходити з положень ст. 84 Закону від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження», ст.ст. 35, 36 Закону від 24 лютого 1994 року «Про міжнародний комерційний арбітраж» і відповідних міжнародних договорів України, що передбачають порядок визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів, і враховувати, що згідно зі ст. 9 Конституції України, міжнародні договори, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, входять до національного законодавства України.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Україна та Республіка Молдова є учасниками Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, тому положення ч. 2 ст. 390 ЦПК України при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення не можуть бути застосовані.

Статтею 392 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Куйбишевський районний суд міста Донецька, в територіальній юрисдикції якого зареєстровано боржника, визнаний сторонами в якості компетентного суду, будь-яких скарг, заяв з цього приводу сторонами не подавалось.

Розпорядженням голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01 вересня 2014 року), Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області визначено територіальну підсудність справ Київського районного суду міста Донецька, Калінінського районного суду міста Донецька, Куйбишевського районного суду міста Донецька.

Указом Президії Верховної Ради УРСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладеної у м. Нью-Йорку в 1958 року (далі - нью-йоркська Конвенція), визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Конвенції, лише на умовах взаємності.

Європейська конвенція про зовнішньоторговельний арбітраж, підписана в м. Женеві 21 квітня 1961 року, ратифікована Верховною Радою УРСР 25 січня 1963 року (далі - Європейська конвенція), якою передбачено деякі особливості проведення арбітражу порівняно з положеннями нью-йоркської Конвенції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де проситься визнання й приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях. Згідно зі ст. 4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, для отримання визнання та приведення до виконання такого рішення, сторона, запитуючи визнання та приведення до виконання такого рішення, при поданні запиту надає відповідним чином завірене арбітражне рішення або належним чином завірену копію такого, а також дійсну арбітражну угоду або її копію. Якщо арбітражне рішення або зазначена угода викладені не офіційною мовою тієї держави, в якій запитуються визнання й виконання цього рішення, подається також переклад названих документів мовою даної держави. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем або дипломатичною чи консульською установою.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та ст. 36. Сторона, що спирається на арбітражне рішення, або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в ст. 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову.

Порушень встановленого порядку подачі документів судом не виявлено, оскільки надана фотокопія рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС № 118у/2012 належним чином посвідчена публічним нотаріусом Республіки Молдова ОСОБА_2 31 січня 2013 року та зареєстрована за № 997. Скарг чи зауважень на це з боку боржника не надходило. Таким чином, суд визнає матеріали клопотання достатніми для розгляду клопотання по суті.

У порядку, передбаченому ст. ст. 35, 36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж» і нью-йоркською Конвенцією, розглядаються клопотання про визнання й виконання рішень комерційного арбітражу, що проводяться за арбітражною угодою сторін (третейського суду), а не органів судової системи держави, до відання яких законодавством останньої віднесено розгляд господарських та інших комерційних спорів (господарських, арбітражних судів тощо).

Статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24.02.1994 року встановлені підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Зокрема, у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у ст. 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

- рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

- склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

- визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "АКМ-2006" було належним чином повідомлене про всі стадії арбітражного розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення: 12 червня 2012 року - рекомендоване відправлення № 047 з позовними матеріалами, Регламентом та Списком арбітрів МКАС при ТПП України; 30 липня 2012 року рекомендоване відправлення № 043 з повісткою про розгляд справи на 31 серпня 2012 року з повідомленням про час та місце розгляду справи, склад Арбітражного суду та постановою Президента Торгівельно-промислової палати України від 19 липня 2012 року про призначення арбітра за відповідача; 29 вересня 2012 року рекомендоване відправлення № 046 з рішенням МКАС при ТПП України від 31 серпня 2012 року.

Таким чином, клопотання Д.П. "Кишинівський скляний завод" про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.08.2012 року у справі АС № 118у/2012 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 390 - 397 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 "Кишинівський скляний завод" про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.08.2012 року у справі АС № 118у/2012 - задовольнити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 118у/2012 від 31 серпня 2012 року - визнати.

Надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 118у/2012 від 31 серпня 2012 року щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКМ-2006" (Україна, м. Донецьк, 83096, вул. Хлібодарна, 14 оф. 5) на користь Д.П. "Кишинівський скляний завод" (Республіка Молдова, м. Кишинів, вул. Трансністрія, 20) 9 240 доларів США - вартість не отриманого товару, 336,34 доларів США - пеня за прострочку поставки товару та 1 733,76 доларів США - понесені витрати по сплаті арбітражного збору, а всього 11 310,10 доларів США (одинадцять тисяч триста десять доларів США 10 центів).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко