У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Касьяна О.П., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни - на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2011 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2005 року із ОСОБА_6 укладений кредитний договір на споживчі цілі, відповідно до умов якого відповідачу надані кошти у розмірі 10 000 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> грн терміном до 17 грудня 2006 року зі сплатою 30 % річних. Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 09 жовтня 2009 року склала 51 530 грн 24 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 6 087 грн 44 коп. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843702/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, заборгованість за відсотками в сумі 12 627 грн 33 коп., пеня в сумі 29 885 грн 46 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) в сумі 2 430 грн 01 коп.

У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 червня 2005 року в сумі 28 644 грн 78 коп. та витрати у справі - судовий збір у розмірі 286 грн 45 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2011 року в частині задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 02 лютого 2007 року у розмірі 11 732 грн скасовано, провадження у справі в частині вказаних позовних вимог закрито.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2011 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 03 лютого 2007 року по 09 жовтня 2009 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 17 червня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 329-МКЕ, відповідно до умов якого кредитор (позивач) надає позичальнику (відповідач) кредит у розмірі 10 000 грн із кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 17 грудня 2006 року, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит та сплатити відсотки у порядку, визначеному в Графіку погашення кредиту та відсотків, який є невід'ємною частиною цього договору (а. с. 4-6).

Умови договору ОСОБА_6 належним чином не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 09 жовтня 2009 року складала 51 530 грн 24 коп.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривог <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1767/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>о Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2007 року, який набрав законної сили 28 червня 2007 року (а. с. 79-83), стягнуто з ОСОБА_6 на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБан-к» (далі ЗАТ КБ «ПриватБанк»), пра <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>вонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором від 17 червня 2005 року № 329-МКЕ станом на 02 лютого 2007 року у розмірі 11 732 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував належним чином умов кредитного договору, тому має сплатити суму кредитної заборгованості з урахуванням того, що розмір пені зменшено, оскільки він значно перевищує розмір заподіяних позивачеві збитків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2011 року в частині задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 02 лютого 2007 року у розмірі 11 732 грн скасовано, провадження у справі в частині вказаних позовних вимог закрито.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 03 лютого 2007 року по 09 жовтня 2009 року, суд апеляційної інстанції, встановивши, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості після закінчення строку дії кредитного договору, заборгованість за кредитом в межах строку дії договору станом на 02 лютого 2007 року вже була стягнута згідно з вироком суду, керуючись ст. ст. 625, 1054, 1050 ЦК України, виходив з того, що на момент звернення банку до суду із цим позовом договірних правовідносин між сторонами вже не було, нарахування процентів та пені за користування кредитом після закінчення строку дії договору не передбачено, та вважав, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України, однак банком позовні вимоги про стягнення сум за прострочення виконання зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України не заявлялися.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України зобов'язання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України <nau://ukr/435-15>, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 2.2.2 кредитного договору від 17 червня 2005 року № 329-МКЕ визначено, що позичальник зобов'язаний повну сплату відсотків за користування кредитом провести не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Таким чином, проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України не визначився, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не врахував, що розмір і порядок одержання процентів визначені умовами кредитного договору, у зв'язку із чим без встановлення обставин, які б свідчили про належне виконання основного зобов'язання за кредитним договором, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами та, відповідно, їх стягнення у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання за кредитним договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України <nau://ukr/435-15|st611>).

Відповідно до ст. 549 ЦК України <nau://ukr/435-15|st549> неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України <nau://ukr/435-15|st549>). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України <nau://ukr/435-15|st549>).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору від 17 червня 2005 року № 329-МКЕ визначено, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди та комісії банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,2 % від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу.

Разом із цим, пославшись на відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені та штрафу) після закінчення строку дії договору, суд апеляційної інстанції не врахував зміст ст. 549 ЦК України та підстави виникнення права на неустойку, передбачені ст. 550 ЦК України та розділом 5 кредитного договору.

Порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суду апеляційної інстанції не може вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

У частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 02 лютого 2007 року правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права колегією суддів не перевіряється, оскільки за наслідками розгляду таких вимог судом апеляційної інстанції постановлена ухвала, яка сторонами не оскаржувалася.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.П. Касьян В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук