У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Шпатуська Руслана Володимировича, який діє від імені публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 26 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 016-КР/001733, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2 цього договору, із строком повернення до 30 вересня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 26 вересня 2008 року укладено договір поруки. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 липня 2011року з відповідачів на користь акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість у розмірі 24 982 грн 92 коп. Посилаючись на те, що після ухвалення вказаного рішення утворилась заборгованість, загальна сума якої станом на 27 серпня 2014 року складає 89 976 грн 30 коп., просило задовольнити позов.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Шпатусько Р.В., який діє від імені публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у 2010 році банк вже реалізував своє право на пред'явлення вимоги до позичальника та поручителів про виконання зобов'язання за кредитним договором, зобов'язальні правовідносини сторін кредитного договору в час сплати тіла кредиту та процентів припинилися у зв'язку із закінченням строку дії договору та виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 26 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 016-КР/001733, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2 цього договору, із строком повернення до 30 вересня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 26 вересня 2008 року укладено договір поруки.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 липня 2011 року з відповідачів на користь акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість у розмірі 24 982 грн 92 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження по вказаному рішенню закінчено 27 червня 2013 року, що підтверджується відповідною постановою.

Відповідно до п. 6.1 договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених п. 3.2., 4.3., 4.4 договору, а також будь-яких термінів платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплати проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України <nau://ukr/435-15|st598> зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 <nau://ukr/435-15|st599>-601 <nau://ukr/435-15|st601>, 604 <nau://ukr/435-15|st604>-609 ЦК України <nau://ukr/435-15|st609>. Зокрема, згідно ст. 559 ЦК України <nau://ukr/435-15|st559> зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, сплати процентів, пені до моменту належного виконання зобов'язання.

Обов'язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування грошима передбачений ст. 536 ЦК України та умовами кредитного договору (п. п. 2.1, 4.1., 6.1 договору).

Враховуючи наведене, те, що зобов'язання за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії було виконано та кошти позивачу повернуті після ухвалення рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 липня 2011 року 27 червня 2013 року, суд апеляційної інстанції дійшов помилково висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності передбаченої договором у зв'язку із несвоєчасним поверненням отриманих коштів, про що просив позивач.

Зробивши помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку із припиненням між сторонами зобов'язання, суд апеляційної інстанції не перевірив доводів апеляційної скарги в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем надано сумнівні розрахунки заборгованості, які не ґрунтуються на умовах кредитного договору та не співпадають з проведеними платежами по погашенню боргу, доказів про підставність підвищення відсоткової ставки не подано.

Судами не враховано, що при недотриманні порядку підвищення процентної ставки плата за користування кредитними коштами здійснюється відповідно до попередньої ставки, не звернуто уваги на те, що виконання зобов'язань за договором доводиться сторонами. При цьому банк має довести надання кредитних коштів, а боржник їх повернення з дотриманням встановлених договором строків і умов.

Сама по собі відсутність розрахунку, допущені в ньому неточності чи його помилковість не може бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості.

Допущені судами порушення ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому ухвалені ними рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Шпатуська Руслана Володимировича, який діє від імені публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук