АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1491/2014 Головуючий в 1-й інстанції - Маринченко М.М.
Доповідач-Чобіток А.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2012 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2011 року ПАТ Комерційний банк «Надра» пред»явив вказаний позов до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 06.06.2008 року між банком та відповідачем позичальником ОСОБА_4,відповідачем поручителем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №37/П/69/2008-840, відповідно до умов якого позивач надав зазначеному відповідачу на придбання транспортного засобу кредит в сумі 31409 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,9 % річних на строк до 05.06.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором,09.02.2009 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого вона поручилася перед позивачем за належне виконання позичальником своїх зобов»язань за вказаним кредитним договором.

Внаслідок порушення умов договору та несвоєчасного відповідачем позичальником погашення кредиту, станом на 13.10.2011 року утворилася заборгованість в сумі 43901,88 дол. США ,що еквівалентно за курсом НБУ 350016 грн.49 коп.,яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 30490,77 дол. США, що еквівалентно 243093 грн.76 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11219,02 дол. США ,що еквівалентно 89445 грн.85 коп.,пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором в сумі 2192,09 дол. США,що еквівалентно 17476 грн.88 коп..

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідачів солідарно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає , що вказаний договір поруки вона не підписувала, внаслідок чого він є неукладеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову,посилаючись на припинення його поруки за вказаним кредитним договором на час звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки відповідно до розрахунку позивача позичальник припинив взагалі сплачувати платежі 28.10.2008 року, а з позовом до суду позивач звернувся 22.12.2011 року.

Крім того, позивач ще до ухвалення рішення судом отримав заставне майно-автомобіль Hyundai Tucson та запчастини на декілька тисяч доларів CША, про що складено акт приймання-передачі автомобіля від 20.04.2012 року та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_2 виданого ВРЕВ -12 УДАІ ГУ МВС в м. Києві 04.06.2008 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з"явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 06.06.2008 року між банком та відповідачем позичальником ОСОБА_4,відповідачем поручителем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №37/П/69/2008-840, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_6 на придбання транспортного засобу кредит в сумі 31409 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,9 % річних на строк до 05.06.2015 року.

Підпунктом 1.1.3.1. вказаного договору передбачено, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,9 відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно з підпунктами 2.2.1., 2.2.3. позичальник повертає кошти, отримані в рамках Кредитної лінії, та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок НОМЕР_4 у порядку передбаченому п. 2.2.3. цього Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 630,11 доларів США. Також позичальник зобов'язався вносити чергові мінімальні платежі по Кредиту/Кредитній лінії, визначені у п.п.2.2.1. цього договору щомісячно до 18 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк починаючи з 21 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. .

Підпунктом 4.2.5. кредитного договору передбачено право банку вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення Кредиту/Кредитної лінії, оплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Для забезпечення виконання взятих зобов'язань ОСОБА_4, вказаним кредитним договором встановлено заставу автотранспортного засобу автомобіля марки HYUNDAI TUCSON 2.0, 2008 року випуску, заводський номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_1 сірого кольору та визначено його вартість в розмірі 31409,72 доларів США ( підпункт 3.1.-3.1.2. договору).

Підпунктом 3.1.5. кредитного договору встановлено, що при порушенні Позичальником умов цього Договору щодо Строків виконання зобов»язання у Банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок Предмета застави.

Підпунктом 3.1.7. кредитного договору передбачено, що якщо позичальник не виконує достроково зобов»язання повністю, Банк має право отримати задоволення за рахунок Предмета застави своїх вимог щодо дострокового виконання зобов»язань, в тому числі тієї частин зобов»язання, строк виконання якої ще не настав.

Крім зазначено, зобов»язання ОСОБА_4 вказаним кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_3, який зобов»язався відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов»язань, що витікають з цього Договору у тому ж об»ємі, що і Позичальник, як солідарні боржники. При цьому Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов»язання при умові обов»язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання Позичальника в цілому ( або в тій чи іншій його частині ) ( п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.5. договору).

09.02.2009 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 також укладено договір поруки, за умовами якого вона поручилася перед позивачем за належне виконання ОСОБА_4 своїх зобов»язань за вказаним кредитним договором як солідарний боржник, підпунктом 2.1. якого встановлено, що Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов»язання при умові обов»язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання Позичальника в цілому ( або в тій чи іншій його частині ).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем на підтвердження позовних вимог, останній платіж по сплаті кредиту та відсотків за користування ним, ОСОБА_4 здійснено 26.11.2008 року.

22.11.2011 року ПАТ КБ «Надра» пред»явив позов до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав невиконання позичальником взятих на себе зобов»язань.

10.01.2012 року Судом першої інстанції відкрито провадження за вказаним позовом та призначено її розгляд в судове засідання на 16.02.2012 року, розгляд якого за клопотанням представника ПАТ КБ «Надра» відкладено для врегулювання спору мирним шляхом та зобов»язань представника позивача уточнити розмір заборгованості у разі не врегулювання спору мирним шляхом.

В наступне судове засідання 20.03.2012 року представник позивача не з»явився, а відповідач ОСОБА_4 подав до суду Заяву Позичальника про виконання зобов»язань по кредитному договору №37/П/69/2008-840 від 06.06.08 р., відповідно до якої 05.02.2012 року ОСОБА_4 взяв на себе зобов»язання погасити судові витрати/в розмірі 3 219,00 грн. та заборгованість по кредитному договору в розмірі 3780,66 дол., зобов»язавшись проводити сплату з 05.02.212 р. по 05.08.12 р. у розмірі 630,11 дол. щомісячно, вказавши про те, що він повідомлений та згодний, що розгляд питання про реструктуризацію залишку кредитної заборгованості можливий тільки після належного виконання ним вищезазначених платежів.

Вказана заява судом приєднана до матеріалів справи та зобов»язано ОСОБА_4 надати докази здійснення оплати по договору після жовтня 2011 року ( а.с. 60,61).

09.04.2012 року в судове засідання з»явився представник позивача, а відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи, в зв»язку з чим в судовому засідання продовжено перерву до 16.05.2012 року.

В судове засідання , яке відбулось 16.05.2012 року сторони не з»явились, проте судом першої інстанції було ухвалено рішення , яким позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» було задоволено.

Стягуючи з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором вказану в позовній заяві, суд першої інстанції виходив з того, що зобов»язання за договором останніми не виконуються, при цьому не взявши до уваги заяву ОСОБА_4, в якій він зобов»язався перед Банком у добровільному порядку погасити заборгованість та в подальшому провести реструктуризацію заборгованості, а також доводи про часткову сплату заборгованості з тих підстав, що дана заява не містить відмітки Банку, а також ОСОБА_4 не надано доказів на часткове погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що прийшовши до висновку про підставність та доведеність вимог позивача за відсутності як відповідачів, не ухваливши при цьому заочне рішення, так і представника позивача без з»ясування його думки щодо заяви ОСОБА_4 від 05.02.2012 року , суд за наявності вказаних вище обставин належним чином не з»ясував обставини даної справи, що призвело до неправильного її вирішення .

Так, заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_3 подав до суду апеляційної інстанції Акт приймання-передачі автомобіля, датований 20.04.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_4 передав головному юрисконсульту Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу ЦО ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_7, а останній прийняв заставний автомобіль HYUNDAI TUCSON , 2008 року випуску, сірого кольору, № кузова НОМЕР_3 , днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, а також передано вказане свідоцтво, два комплекта ключів від автомобіля та комплект зимової гуми (чотири покришки).

З наведеного вбачається,що на момент ухвалення рішення в даній справі, банком було отримано заставний автомобіль і в суді апеляційної інстанції ПАТ КБ «Надра» зазначену обставину не спростував і не вказав, яким чином банк розпорядився отриманим від ОСОБА_4 автомобілем.

На вимогу колегії суддів представником позивача будь-яких доказів щодо місця знаходження зазначеного автомобіля та його стан на даний час не надано , а в наступні судові засідання представник позивача з»являтись перестав.

Дану обставину колегія суддів розцінює, як визнання банком факту отримання автомобіля і подальше його утримання на свій розсуд, що призводить до позбавлення можливості встановити дійсну заборгованість Позичальника перед позивачем за кредитним договором, враховуючи підпункти 3.1.5., 3.1.7. кредитного договору , якими встановлено , що Банк має право отримати задоволення за рахунок Предмета застави своїх вимог щодо дострокового виконання зобов»язань, в тому числі тієї частин зобов»язання, строк виконання якої ще не настав .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 253 , ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення-невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов»язання» ( статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось вище, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 18 числа поточного місяця, а останній платіж ОСОБА_4 здійснено 28.10.2008 року, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань , що також впливатиме на розмір заборгованості позичальника, в зв»язку з чим змінюється і міра відповідальності поручителів, якими заявлено про строк позовної давності.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_2 як поручителю повідомлення з вимогою виконати прострочене зобов»язання позичальника ОСОБА_4, а долучена до матеріалів справи вимога, направлена поручителю ОСОБА_3 не містить дати .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як солідарних поручителів боржника ОСОБА_4, оскільки за вказаних обставин встановити розмір заборгованості ОСОБА_4 за даним кредитним договором та встановити дійсну міру відповідальності поручителів за умов перебігу позовної давності для стягнення чергових платежів обчисленням моментом невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, неможливо.

На підставі викладеного, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 рішення суду не оскаржено, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАБ КБ «Надра» до ОСОБА_3, та ОСОБА_2 з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2012 року скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в означеній частині ухвалити нове наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -