У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з травня 1988 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 листопада 2005 року. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що вона та діти проживають окремо від відповідача, який приймає участь у вихованні дітей, але не надає достатньої матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання синів аліменти у розмірі 5 тис. грн щомісячно кожному, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 5 серпня 2014 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 тис. грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 серпня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 серпня 2014 року та до досягнення ним 23 років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. ст. 180, 182, 184, 199 СК України про часткове задоволення позову, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а діти подружжя ОСОБА_4 потребують матеріальної допомоги.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик