Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1912/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кодимського району Одеської області,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, діючи в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, 02 жовтня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, померлої 22 лютого 2014 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 22 лютого 2014 року померла ОСОБА_4, з якою він проживав у незареєстрованому шлюбі. Від такого шлюбу 15 серпня 2007 року у них народився син ОСОБА_3. ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 3,01 га, вартістю 68236,11 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ №926941, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. ОСОБА_3, як спадкоємець за законом відповідно до ст.1268 ч.4 ЦК України, як неповнолітня особа, прийняв спадщину. Він, діючи в інтересах дитини звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,01 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ №926941, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_4, померлої 22 лютого 2014 року, який був утрачений.

В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача (ОСОБА_2 сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 3,01 га, вартістю 68236,11 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території ОСОБА_2 сільської ради за межами села (Інформація відділу Держземагенства в Кодимському районі №29-28-0. 13-1166/2-15 від 25 серпня 2015 року).

22 лютого 2014 року ОСОБА_4, померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №368304, видане 26 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області).

Як убачається з досліджених судом свідоцтва про народження серії І-ЖД №109565, виданого ОСОБА_2 сільською радою, матір»ю народженого 15 серпня 2007 року ОСОБА_3 була ОСОБА_4. Тобто, позивач відноситься до спадкоємців першої черги як син спадкодавця.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Інші спадкоємці, які мали право на спадщину за законом відсутні.

Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я ОСОБА_4 (лист державного нотарісуа №1120/02-14 від 02 жовтня 2015 року).

Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№40 від 03 жовтня 2015 року).

Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №29-28-0. 13-1166/2-15 від 25 серпня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я ОСОБА_4 не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав.

Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України).

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

З огляду на викладене суд констатує, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 3,01 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ №926941, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_4, померлої 22 лютого 2014 року, який був утрачений.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1261, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст.10,60, 130, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,01 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ №926941, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_4, померлої 22 лютого 2014 року, який був утрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І.ГУРА