У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22 липня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: за участю представника Садовенко Л.П. Дем'яносова М.В., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Без'язичного Ю.Ю. Коротуна В.М., Ступак О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 072-2008-1522, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах даного договору грошові кошти в сумі 170 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1, а позичальник зобов'язався прийняти зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних терміном до 10 травня 2038 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 укладено договори поруки за номерами 072-2008-1522-Р, 072-2008-1522-Р/1 та 072-2008-1522-Р/2, відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися відповідати перед банком кожен солідарно з боржником за своєчасне виконання ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором. Крім того, 15 травня 2008 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований за № 4807. На підставі даного договору за ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на вказану квартиру. Поряд із цим на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2008 року між ним та банком укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований за № 4811, відповідно до умов якого, ОСОБА_8 передав в іпотеку банку спірну квартиру. 28 квітня 2009 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_8 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої, боржник за користування кредитними коштами в період з 28 квітня 2009 року по 09 квітня 2010 року без порушення строків погашення кредиту сплачує відсотки у розмірі базової процентної ставки на рівні 3,01% річних, а за користування коштами понад встановлений строк у розмірі підвищеної базової процентної ставки на рівні 11,01 % річних; за користування коштами в період з 10 квітня 2010 року по 09 квітня 2015 року включно без порушення строків погашення кредиту сплачує у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 11,33 % річних, а за користування коштами понад встановлений строк сплачує у розмірі підвищеної базової процентної ставки, збільшеної на 11,33 % річних; починаючи з 10 квітня 2015 року за користування коштами без порушення строків погашення кредиту сплачує у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 9,44 % річних, а за користування коштами понад встановлений строк сплачує у розмірі підвищеної базової процентної ставки, збільшеної на 9,44 % річних. У зв'язку з укладенням додаткової угоди до кредитного договору 28 квітня 2009 року укладено додаткові угоди до договорів поруки, відповідно до яких поручителі були ознайомлені з порядком застосування базової процентної ставки. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року визнано недійсними з моменту їх укладення: кредитний договір від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522, кредитний договір від 25 липня 2008 року № ВЬ5267, договір іпотеки від 15 травня 2008 року, договір застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року, договори поруки від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522-Р, № 072-2008-1522-Р/1 та № 072-2008-1522-Р/2. Зобов'язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року. Зобов'язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи щодо обтяження рухомого майна, яке є предметом застави на підставі договору застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 125 761 гривня 29 копійок, безпідставно одержані банком від ОСОБА_8 на виконання кредитного договору від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_8 збитки в сумі 2 531 гривня 27 копійок, завданих з вини банку за кредитним договором № 072-2008-1522 від 15 травня 2008 року у зв'язку з виплатою страховій компанії страхового платежу. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 24 910 гривень 14 копійок безпідставно одержаних банком від ОСОБА_8 на виконання кредитного договору № ВЬ5267 від 25 липня 2008 року. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_8 збитки в сумі 3329 гривень 76 копійок, завдані з вини банку за кредитним договором № ВЬ5267 від 25 липня 2008 року у зв'язку з виплатою страховій компанії страхового платежу. 22 березня 2011 року на підставі вказаного рішення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. вилучено записи щодо обтяження майна - предмета іпотеки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. 15 квітня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черемхою Н.В., зареєстрований за № 1602. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2013 року рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договорів поруки, договору застави та стягнення коштів в сумі 156 532 гривні 46 копійок. 18 липня 2013 року банком на адресу позичальника та поручителів було направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522 в розмірі 182 524,73 доларів США. Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконують зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на спірну квартиру за початковою ціною 703 000 гривень та стягнути в солідарному порядку з боржника та поручителів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 755 920 гривень. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року позов задоволено. Ухвалено в рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 170 000 доларів США за кредитним договором № 072-2008-1522 від 15 травня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Універсал Банк» права власності на трикімнатну квартиру № 89, загальною площею 72,60 кв. м, житловою площею 42,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим № 4807, і який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 15 травня 2008 року об 11 годині 03 хвилини за реєстраційним № 2891798, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5919696, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., за початковою ціною 703 000 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 755 920 гривень та судовий збір у розмірі 3 441 гривня. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 072-2008-1522 від 15 травня 2008 року на загальну суму 182 524,73 доларів США, в тому числі, 164 353,36 доларів США - заборгованість за кредитом, 18 171,37 долари США, - заборгованість за відсотками. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 072-2008-1522 від 15 травня 2008 року на загальну суму 182 524,73 доларів США, в тому числі 164 353,36 доларів США, - заборгованість за кредитом, 18 171,37 доларів США - заборгованість за відсотками. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 072-2008-1522 від 15 травня 2008 року на загальну суму 182 524,73 доларів США, в тому числі 164 353,36 доларів США - заборгованість за кредитом, 18 171,37 доларів США - заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 860 гривень 25 копійок. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 860 гривень 25 копійок. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 860 гривень 25 копійок. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 860 гривень 25 копійок. У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки і ухвалити в цій частині нове про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому не переглядається в касаційному порядку. Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановивши неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з боржника та поручителів в солідарному порядку, а також звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення боргу. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що на час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 квітня 2011 року остання предметом іпотеки не була, право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_1, а тому не вбачав підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку із чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 3 даного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моментукої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року (справа № 6-53цс15). Ухвалюючи рішення, апеляційний суд викладеного не врахував та не звернув уваги, що ефективним відновленням прав кредитора у зв'язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої угодою сторін, як однієї із умов надання (отримання) кредиту. Крім того, апеляційний суд залишив поза увагою, що у випадку переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про те, що вимоги ст. 23 Закону України «Про іпотеку» не застосовуються до спірних правовідносин. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України , колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково. Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року скасувати в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.В. Дем'яносов Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Ступак