Категорія 20Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,
суддів:Ковальчука О.В., Зайцева А.Ю.,
При секретарі:Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, ВДАІ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зняття обтяжень,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зазначеним позовом, позовні вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі продажу автомобіля марки «Mazda 626 2.0», випуску 1991 року, легковий комбі В, шасі (кузов) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підтвердження якого останній отримав від позивача 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., про що відповідач написав розписку та надав генеральну довіреність на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Через брак часу та недостатність коштів даний договір було оформлено довіреністю, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. за реєстраційним номером 1779.

04.05.2015 року позивача було зупинено працівниками ДАІ через накладення арешту на майно ОСОБА_8, який документально вважається власником автомобіля, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4. Автомобіль було вилучено працівниками ВДАІ ВМУ УМВС України у Вінницькій області відповідно до постанови державного виконавця і на даний час він знаходиться на штраф майданчику ДАІ.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 просив визнати удаваним правочином довіреність видану на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на право керування автомобілем марки «Mazda 626 2.0» випуску 1991 року, легковий комбі В, шасі (кузов) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати що між ОСОБА_8 17.05.2007 року був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, визнати за ОСОБА_6 право власності на вказаний автомобіль та звільнити з під арешту цей автомобіль.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2015 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок позивача.

На таке рішення представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довіреності від 17.05.2012 року, зареєстрованої в реєстрі № 1779 ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розпоряджатися від його імені належним йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобілем марки «Mazda 626 2.0» випуску 1991 року, легковий комбі В, шасі (кузов) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

17.05.2012 року ОСОБА_8 отримав від позивача 3000 доларів США, що еквівалентно на час укладення угоди 24000 грн., за вказаний транспортний засіб, що підтверджується розпискою.

04.05.2015 року позивача було зупинено працівниками ДАІ через накладення арешту на майно ОСОБА_8, який документально вважається власником автомобіля, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4. Автомобіль було вилучено працівниками ВДАІ ВМУ УМВС України у Вінницькій області відповідно до постанови державного виконавця і на даний час він знаходиться на штраф майданчику ДАІ.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «Mazda 626 2.0», випуску 1991 року, легковий комбі В, шасі (кузов) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 не було придбано сторонами у власність, оскільки довіреність, якою продавець уповноважив ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розпоряджатися від його імені належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вказаним автомобілем не є правочином, на підставі якого здійснюється перехід права власності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегією суддів встановлено, що згідно довіреності від 17.05.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. за реєстраційним номером 1779, ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем (а.с. 5).

Вимоги п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, передбачають письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів, яким довіреність на розпорядження автомашиною в інтересах довірителя не є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва її інтересів перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочини від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу та його державної реєстрації не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач видаючи довіреність на автомобіль не мав на меті вчинити дію, яка б передбачала виникнення відносин представництва, натомість між сторонами виникли відносини договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою про передачу грошей за автомобіль, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів (документів) які б вказували на те, що відповідач продав позивачу транспортний засіб немає. Надана розписка підтверджує передачу грошових коштів і не свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу спірного автомобіля.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що довіреність є удаваним правочином договору купівлі-продажу спірного автомобіля, оскільки сукупність наявних у справі доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником ОСОБА_8 та позивачем не укладався, а тому підстав визнавати удаваним правочин, який не був вчинений у суду першої інстанції не було.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, вірно встановив, що між сторонами не укладалось будь-яких письмових правочинів щодо купівлі-продажу спірного транспортного засобу, а позивач лише реалізував надане йому на підставі довіреності право користування та розпорядження автомобілем; з'ясував правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) В.С. Вавшко

Судді : (підпис) О.В. Ковальчук

(підпис) А.Ю. Зайцев

З оригіналом вірно :