Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.08.2015 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.01.2008 року, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина до січня місяця 2015 року. Вона сама не в змозі забезпечити сина всім необхідним для його нормального життя, розвитку та навчання. Відповідач молода, фізично здорова людина, працює і отримує заробітну плату. На утримання інших осіб аліменти не сплачує і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити вимоги в повному обсязі та зазначила, що вона отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., якої не вистачає забезпечити сина всім необхідним для його нормального життя, розвитку та навчання. Відповідач сплачував в добровільному порядку аліменти щомісячно в розмірі 200 350 грн., а з січня 2015 року перестав надавати матеріальну допомогу на дитину. Син навчається в технікумі, отримує стипендію близько 500 грн., однак даних коштів не вистачає на придбання одежі, навчального приладдя та інших речей. Син зареєстрований за однією адресою з батьком, а фактично проживає з нею, питання щодо визначення місця проживання дитини було вирішено в добровільному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття та пояснив, що сплачував аліменти в добровільному порядку в розмірі 250 350 грн. щомісячно, придбав сину компютер і телевізор. Син з жовтня 2014 року по лютий 2015 року проживав разом з ним і він його утримував. На вихідні син приходить до нього, а в період навчання приходить після занять. З січня 2015 року аліменти не сплачує, оскільки затримують заробітну плату. Він працює ТОВ «Стандарт Пром Плюс» і отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних осіб на утриманні не має.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень, відповідно розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30 % даного прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших

дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.01.2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3,4,6) та не заперечується сторонами.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає разом із сином за адресою: АДРЕСА_1, працює у приватного підприємця та отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн.

Відповідач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працює у ТОВ «Стандарт Пром Плюс» і отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних осіб на утриманні не має.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи ( а.с.26,12,13) та визнаються сторонами.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру, суд максимально враховуючи інтереси дитини, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням обставин справи: стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становище платника аліментів: те що він здорова, працездатна людина, має регулярний дохід, іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних осіб на утриманні не має, добровільно матеріальної допомоги не надає і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі частки від заробітку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач в судовому засіданні не обґрунтував заперечення проти позову та не надав до суду відповідних доказів.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення сином повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, згідно зі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Позивач в порядку п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 7, 180-184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61,88,209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Звільнити позивача від сплати судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5