Ухвала

іменем україни

5 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2006 рок між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу кошти у позику у розмірі 1 млн. 200 тис. доларів США для інвестування в товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «Югстрой». На підтвердження отримання коштів відповідач надав розписку, в якій зобов'язався повернути їх до 26 березня 2009 року. Оскільки відповідач борг не повернув, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму коштів.

29 березня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали мирову угоду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2012 року визнано та затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 червня 2012 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду іншим складом суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року, позовну заяву ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 9 585 960 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що відповідач згідно письмової боргової розписки, яка відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, зобов'язався до 26 березня 2009 року повернути позику, але свої зобов'язання не виконав. При цьому на виконання вимог ст. 10 ЦПК України суд неодноразово за клопотанням ОСОБА_5 призначав судову психологічно-психіатричну експертизу, проте відповідач ухилявся від участі в експертизі (ч. 1 ст. 146 ЦПК України). При цьому позовних вимог про недійсність (удаваність) договору позики відповідач не заявляв.

Доводи касаційної скарги про те, розписка писалась ним не в 2006, а у 2009 році для законності судового рішення правого значення не має, оскільки з об'єктивних причин провести судово-технічну експертизу оригіналу розписки неможливо. Крім того, це не впливає на необхідність повернення позики, оскільки момент укладення договору позики (розписки) може не співпадати з моментом передачі грошей, проте у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі коштів у борг, а не навпаки, що мало місце у цій справі (постанова Верховного Суду України № 6 - 79 цс 14 від 2 липня 2014 року).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник