АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 672/1095/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2212/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 672/1095/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду від 29 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк", звертаючись до суду з позовом, вказувало, що 4 січня 2011 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого позичальнику надано 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному об'ємі. Однак, позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів. У зв'язку з цим станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 4819 грн. 18 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 4819 грн. 18 коп., що складається з : заборгованість по тілу кредиту 499 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам за користування 1654 грн. 30 коп., заборгованість за пенею 1960 грн., штраф -500 грн. (фіксована частина), штраф - 205 грн. 68 коп.(процентна складова), а також судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Городоцького районного суду від 29 вересня 2015 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 4 січня 2011 року станом на 30 червня 2015 року в сумі 4819 грн. 18 коп., що складається з : заборгованості за кредитом в сумі 499 грн. 20 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1654 грн. 30 коп., заборгованості за пенею та комісією 1960 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 205 грн. 68 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказує, що при вирішенні спору, суд не перевірив та не дослідив ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 провадження № 22-ц/792/2212/15

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27

питання строку позовної давності. Зазначає, що позивач, звернувшись до суду з позовом у 2015 році пропустив передбачений строк звернення до суду. Також апелянт вказує, що хоча загальні "Умови та правила надання банківських послуг" і передбачають строк позовної давності 5 років, однак вказані Умови він не підписував. Вирішуючи спір суд не перевірив вказану обставину та не з'ясував чи роз'яснювались такі умови позичальнику. Крім того, апелянт вказує, що суд також помилкового вирішив питання про стягнення штрафу, пені, оскільки для таких вимог передбачена законом спеціальна позовна давність.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 4 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі заяви на відкриття карткового рахунку, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки до лютого 2014 року. Заборгованість по кредиту погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Зі змісту анкети-заяви на відкриття карткового рахунку вбачається, що ОСОБА_2 виразив свою згоду про те, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_2 отримав по кредитній картці кредитні кошти в сумі 500 грн.

Однак, ОСОБА_2 в порушення Умов та правил надання банківських послугта інших умов договору належним чином свої обовязки щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування не виконував.

У зв'язку з цим за період з 2 січня 2011 року по 30 червня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 4819 грн. 18 коп., з яких 499 грн. 20 коп. заборгованість по тілу кредиту, 1654 грн. 30 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1960 грн. - заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 205 грн. 68 коп. штраф (процентна складова).

Розмір заборгованості в апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється.

Вказані обставини підтверджуються: даними анкети-заяви № 191176294 ОСОБА_2 до банку від 4 січня 2011 року; даними розрахунку заборгованості; даними Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів; даними виписки по особовому рахунку, довідкою з банку, випискою з особового рахунку, скриншотом з компютерної програми та іншими матерілами справи.

Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 Правил позичальник зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його користування, а також оплачувати комісію на умовах передбачених даним договором. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку позичальник зобовязаний виконати свої зобовязання з повернення кредиту. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 5% від ціни позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи те що, ОСОБА_2, як вбачається з вищевикладеного, взяті на себе зобов'язання не виконав, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього виниклу заборгованість на користь позивача.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував при вирішенні спору строк позовної давності та не відмовив в задоволенні позову з цих підстав в повному обсязі, то вони не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно до пункту 2.1.1.2.11 Умовплатіжна картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Як видно з скриншоту компютерної програми строк дії платіжної банківської картки, виданої відповідачу відповідно до умов договору, до лютого 2014 року.

Заборгованість по кредиту погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач відбуває кримінальне покращання за вироком суду в місцях позбавлення волі.

Судом першої інстанції відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими матеріалами в виправну колонію, де він відбуває покарання.

Вказана позовна заява з додатками була отримана відповідачем, про що свідчить його особиста розписка.

Після отримання копії позовної заяви з додатками відповідач направив до суду власноручно написану розписку про отримання, в якій вказав, що участь в судовому засіданні брати не бажає, позовні вимоги визнає частково, оскільки відбуває покарання і не має змоги платити борг.

З клопотанням до суду про проведення судового засідання в режимі відео конференції не звертався.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавав. Така заява була подана до апеляційного суду в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом даної норми цивільно-процесуального законодавства суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не можуть прийматись та не розглядатись судом апеляційної інстанції.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності, якщо така заява не була подана до суду першої інстанції.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року (справа № 6-780цс15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Відповідач відповідної заяви до суду першої інстанції про застосування строків позовної давності не подавав, хоча мав таку можливість, а тому його заяву в апеляційній скарзі про застосування строків позовної давності та апеляційну скаргу слід відхилити.

Крім того у відповідності до вимог до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з виписку по рахунку позичальник ОСОБА_2 11 травня та 23 липня 2012 року добровільно здійснював погашення кредитної заборгованості шляхом внесення двох платежів відповідно 100 грн. та 50 грн.

Як пояснив ОСОБА_2 дані платежі здійснювались вже під час перебування його в місцях позбавлення волі його матірю за його проханням для погашення заборгованості.

Таким чином кожним платежем для погашення заборгованості по кредиту, здійсненим матірю позичальника за його проханням, позичальник вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу та обовязку виконувати умови кредитного договору щодо повернення отриманих кредитних коштів.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 267 грн. 96 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М. Костенко