УхваЛа

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року у справі позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року позов ТОВ «Житлобуд-1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлобуд-1» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2007 року по серпень 2012 року включно у розмірі 17 341,56 грн.

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року у вищезазначеній справі, посилаючись на те, що при ухвалені рішення про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, суд виходив із розрахунків боргу наданих позивачем за відсутністю у матеріалах справи будь-яких первинних документів бухгалтерського обліку та належних банківських розрахунків позивача. Відповідачу 15 березня 2014 року, після ознайомлення з частиною матеріалів кримінального провадження № 0007228, стало відомо про існування істотних (нововиявлених) обставинах по цивільній справі, а саме: з письмових пояснень посадових осіб ТОВ «Житлобуд-1» директора ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_4, наданих в рамках зазначеного кримінального провадження, вбачається, що посадові особи знали про обов'язковість проведення перерахунків за фактично надані у будинок послуги, проте реально таких перерахунків не здійснювали, що повність, на думку відповідача по справі, суперечить даним розрахунків, на підставі яких судом було задоволено позов.

До того ж, заявник зазначала, що у будинку АДРЕСА_1 у м. Києві господарська діяльність позивача по справі не відповідає встановленому законом правовому порядку і позивач немає належного статусу для пред'явлення відповідачу будь-яких майнових вимог та стягувати кошти на власну користь. Окрім того, при розгляді зазначеної цивільної справи, позивач надавав суду розрахунок суми заборгованості з урахуванням наданих послуг по обслуговуванню (утриманню) прибудинкової території загальною площею 13 406,76 кв. м, але заявник отримав інший доказ позивача (наданий їм у іншу справу), в якому позивач зазначає, що загальна площа прибудинкової ділянки будинку відповідача становить лише 9 448,00 кв. м.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами содового рішення відмовлено.

26 грудня 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вищевказана касаційна скарга, яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних рішень першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

ОСОБА_2, не погоджуючись із вищезазначеними ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані нею ухвали, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій, не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року у справі позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова