Справа № 758/1573/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романа О. А. ,

при секретарі Цілуйко Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк»,

про визнання пункту кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

09.02.2015 року, ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Правекс - Банк» (далі Банк) та просить:

-«Визнати недійсним пункт 1.3 Кредитного договору №906-014/05 Р від 01.07.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС БАНК».» (а.с.1-4)

Свою вимогу мотивує тим, що 01.07.2005 року між Банком та ОСОБА_1 було укладеного договір №906-014/05 Р (далі Договір), згідно з яким їй надано кредит в сумі 57 000,00 Євро строком до 01.07.2014 року, із встановленням 13,5% річних за користування коштами.

Умовами Договору передбачено щомісячне повернення кредиту рівними частками та процентів за користування коштами до десятого числа кожного наступного місяця.

Пунктом 1.3. Договору передбачено можливість, без її згоди, в односторонньому порядку, збільшувати відсоткову ставку за користування коштами, що на її думку, є дискримінаційною та несправедливою нормою.

Крім того, про збільшення відсоткової ставки, її Банк письмово не повідомляв.

Більш того, вважає, що її було введено в оману, яка виразилася в тому, що під час підписання Договору, їй було надана нечітка, незрозуміла інформація, що позбавило її свідомого вибору, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача Будлянська І.Ю. позов не визнала, мотивуючи тим, що Договір укладено на підставі чинного законодавства, а підстави для визнання недійсним пункту 1.3. Договору є надуманими.

Ввважає, що підстав для письмового повідомлення позивачки про збільшення відсоткової ставки не було, оскільки порядок її можливого збільшення, передбачені умовами Договору.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, ст.1054 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, з урахуванням вимог ст.11 ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календаврних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною, ст.11 ч.5 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовується положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, ст.18 ч.1,2 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача, ст.19 ч.1,2 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Так, як вбачається з Договору №906-014/05 Р від 01.07.2005 року, Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 57 000,00 Євро строком до 01.07.2014 року, із встановленням 13,5% річних за користування коштами.(а.с.13-17)

Згідно з пунктом 1.3. Договору передбачено:

-«В каждом случае невыполнения (ненадлежащеого выполнения) Заемщиком своих обязательств по этому Договору (относительно сроков уплаты процентов и возвращения кредита и/или уплаты процентов и/или возвращения кредита не в полном объеме) размер процентной ставки увеличивается на 1 (один) процент годовых, начиная с размера, установленного п. 1.2. даного Договора. В случае следующего невыполнения Заемщиком их обязательств по этому Договору размер процентной ставки увеличивается с учетом увеличения процентных ставок, произведенных ранее, в соответствии с условиями даного пункта Договора. Новый размер процентной ставки устанавливается со дня, следующего за днем, в который Заемщик должен выполнить свои обязательства, однако не выполнил их или выполнил не в полном объеме.»

Згідно з пунктом 4.1. та пунктом 4.2 Договору передбачено щомісячне повернення кредиту рівними частками та процентів за користування коштами до десятого числа кожного наступного місяця.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що пункт 1.3. Договору не порушує права позивачки, не є дискримінаційним та несправедливим.

Також суд не вбачає підстав вважати, що позивачку було введено в оману та Банк збільшив відсоткову ставку в односторонньому порядку і не повідомив її про це, оскільки порядок збільшення відсоткової ставки передбачено умовами Договору, який передбачає, що таке збільшення можливе у випадку неналежного виконання позивачкою взятих на себе зобов»язань, про що представник позивачки не заперечує.

На підставі викладеного,

-ст.ст.526,1054 ЦК України,

-ст.ст.11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів»,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман