Справа № 2/2218/2106/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015

13 жовтня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Гудловській О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинковолодіння та земельної ділянки, поділ майна в натурі, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинковолодіння та земельної ділянки, поділ майна в натурі, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, вказавши, що 10.10.1981 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є двоє дорослих дітей.

Під час перебування у шлюбі вони за договором дольової участі придбали житловий котедж в АДРЕСА_1, який має 82,1 кв.м. загальної площі та 47 кв.м. житлової площі.

Хоча спірне майно, житловий будинок, оформлений на відповідача, він належить їй на праві спільної сумісної власності їм як подружжя, а отже його частка в ньому складає 50%.Відповідач фактично вигнав її на вулицю, змушуючи проживати її з сином на винайманій квартирі. Всі документи на будинок та її особисті речі, а також частина спільно нажитого майна відповідач забрав собі.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнив в частині поділу спільно нажитого майна та просить поділити майно в натурі.

13 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просить визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_2

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2015 року позовні заяви об'єднанні в одне провадження.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, вказавши, що будинок та земельна ділянка одержана ним внаслідок приватизації.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 10.10.1981 року по 28.02.2011 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, що видане на підставі розпорядження виконкому Хмельницької районної Ради народних депутатів №610 від 29.12.1997 року, ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок НОМЕР_1, житловою площею 47 кв.м. в АДРЕСА_1

Адреса АДРЕСА_1 змінено на

АДРЕСА_2 згідно довідки виданої Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів №3995/03-01-16 від 14.12.2011 року.

Відповідно до повідомлення архівного сектора - Хмельницька районна державна адміністрація своїм розпорядженням від 29.12.1997 року «Затвердила акт державної приймальної комісії по прийняттю в дію закінчених будівництвом 9-житлових будинків в АДРЕСА_1 Відповідно до вказаного акту будівництво здійснено на підставі рішення від 19 жовтня 1995 року №29-р Хмельницької райдержадміністрації.

Крім того відповідно до державного акту на право приватної власності на землю - ОСОБА_2 на підставі рішення Грузевицької сільської ради від 10.08.1999 року №5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального житлового будівництва.

Відповідно до ст.ст. 60, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зі сторони позивача не надано до суду доказу тому, що спірне майно було придбано позивачем та відповідачем, а не отримане відповідачем безкоштовно, оскільки відповідно до договору про сумісну діяльність, що укладений між АТВТ «Тебудінвестпроект» та ОСОБА_2, на який посилається в позові позивач, як на підставу придбання спірного майна (житлового будинку) - виконавець зобов'язаний взяти на себе повноваження генерального замовника по виконанню договору №14 на капітальне будівництво від 30.04.1996 року між УБіР ПВУ та АТВТ «Тебудінвестпроект». Відповідно до вказаного договору одноразовий внесок в розмірі 5000 дол. США, забудовник зобов'язується сплатити за гараж до 30 травня 1997 року. Вказаний договір не свідчить про придбання спірного будинку

ОСОБА_2

Крім того вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вселення в житловий котедж та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні житлом, суд враховує, що ОСОБА_1 добровільно залишила будинок у 2010 році, та відповідно до частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України -зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 391,321 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 69, 70 СК України, Постановою №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст..ст.10, 11, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинковолодіння та земельної ділянки, поділ майна в натурі, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя: