Справа № 348/920/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2068/2015
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_8 про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Надвірнянського районного суду від 20 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

12 травня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №IFIHGA від 16 травня 2008 року, згідно якого ОСОБА_6 отримала кредит в розмірі 92 985,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки №1943 від 16 травня 2008 року. Предметом іпотеки виступала трьохкімнатна квартира загальною площею 71,4 кв.м, 40,0 кв.м. житлової площі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_5

Банк зазначав, що ним було подано клопотання до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ про звільнення з-під арешту вищезазначеного майна, однак в задоволені клопотання було відмовлено.

В процесі розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, посилаючись на неможливість укладення договору купівлі-продажу даної квартири від імені власників на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 12 грудня 2011 року внаслідок накладеного арешту на квартиру, просили зняти всі наявні арешти з майна, що належить в рівних долях ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_5 на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Коломийським МБТІ 26 грудня 2007 року, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути судові витрати солідарно з третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, а саме: з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 07 липня 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача було залучено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_8

Рішенням Надвірнянського районного суду від 20 липня 2015 року позов задоволено.

Знято арешти з майна, що належать в рівних долях ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Коломийським МБТІ 26 грудня 2007 року, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» по 48,72 грн. сплаченого судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішенням Богородчанського районного суду від 14 травня 2014 року із ОСОБА_5 в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто 1 622 366,52 грн. у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору №0-27/11-00700-с-а від 22 грудня 2011 року.

В порушення ч.3, ч.6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» судом не взято до уваги, те що із зняттям арешту з цієї квартири будуть порушені права інших стягувачів.

Крім того, не відповідає дійсності посилання суду на те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не повідомив про причину неявки в судове засідання, оскільки 17 липня 2015 року засобами електронного та поштового зв'язку на адресу суду була направлена заява про відкладення розгляду справи.

Зазначає, що єдиною підставою для задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» щодо зняття арешту з іпотечного майна було те, що даний банк має переважне право на задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок цього майна, однак, як вбачається з рішення Надвірнянського районного суду від 12 грудня 2011 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором від 16 травня 2008 року становить 189 732,25 грн. і в рахунок погашення цієї суми заборгованості судом надано право продажу іпотечного майна, однак реальна вартість предмета застави - не менше 440 000 грн.

Зазначає, що коштів від продажу даної квартири вистачає для задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя, а їх залишок має бути використаний для задоволення вимог інших стягувачів.

У зв'язку з наведеним просять рішення скасувати і ухвалити нове рішенням, яким у задоволені позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Гусак М.М. апеляційну скаргу підтримала по наведених вище мотивах.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» - Рокетська С.В. апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Представник відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялися.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що накладений арешт на спірну квартиру порушує права ПАТ КБ «ПриватБанк», як його іпотекодержателя.

Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки його зроблено в порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Коломийським МБТІ 26 грудня 2007 року.

16 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_6 отримала кредит в розмірі 92 985,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 16 травня 2008 року, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру трьохкімнатну загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12 грудня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 189 732 грн. 25 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приват Банк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливість здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також встановлено, що у ВДВС Надвірнянського РУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «ВіЕйБіБанк» та ОСОБА_8 являються стягувачами, зокрема, на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають стягненню кошти в сумі 1 622 366,52 грн., на користь ПАТ « ВіЕйБі Банк» 30 085 грн. 94 коп. та на користь ОСОБА_8 - 5 834 грн. 94 коп.

29 квітня 2015 року відділом державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення з-під арешту квартири, оскільки на виконанні знаходяться виконавчі документи, на підставі яких накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст. 54 зазначеного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Таким чином, виходячи із суті іпотеки, відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, зобов'язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приват Банк» просив зняти арешт з квартири, накладений відділом ДВС Надвірнянського РУЮ.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як на підставу для скасування рішення суду, посилається на те, що із зняттям арешту з цієї квартири будуть порушені їхні права, як стягувача, оскільки вартість предмета застави значно перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 жовтня 1976 року №6 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У зв'язку з цим відповідачами в даній справі мають бути боржники, а також особи, в інтересах яких накладено вказаний арешт.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позовні вимоги заявлено до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції, при цьому зазначений позивачем відповідач у матеріально-правових відносинах із позивачем у спорі, виходячи з його підстав і предмету, не перебуває, а тому позов заявлено до неналежного відповідача, при цьому в силу вимог ст. 33 ЦПК України апеляційний суд позбавлений можливості залучити осіб до участі у справі в якості співвідповідачів, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 20 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_8 про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук