УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 12 000 000, 00 грн., що знаходяться на банківському рахунку в ПАТ «Діамантбанк» та в ПАТ «ВТБ Банк». Крім того, позивач просив встановити тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, заборонити Державній прикордонній службі України вчиняти дії, пов'язані з наданням ОСОБА_2 можливості виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та доцільним в рамках даної судової справи, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2014 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на банківському рахунку в ПАТ «Діамантбанк» та в ПАТ «ВТБ Банк». У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Судом не прийнято до уваги, що зобов'язання ПАТ «Діамантбанк» щодо виплати винагороди ОСОБА_2 не створює жодних обов'язків для ОСОБА_1 та жодним чином не впливає на його права, а також судом не звернуто увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які довідки про залишок коштів та виписка з банківського рахунку ПАТ «Діамантбанк», на який, як стверджує позивач, банк перерахував кошти. Вказував, що судом не було встановлено чи існує спір між сторонами даної справи.

Посилаючись на вищевикладене, та те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені вимоги цивільно-процесуального законодавства України та п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року і постановити нову ухвалу, якою у вжиті заходів забезпечення позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Справа №752/20816/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2914/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко Л.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 12 000 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову в тому числі і шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на банківських рахунках останнього у ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «ВТБ Банк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на банківських рахунках останнього у ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «ВТБ Банк».

Заперечуючи проти оскаржуваної ухвали представник апелянта посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено наявність спору між сторонами даної справи та не прийнято до уваги безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Разом з тим, вказані доводи не приймаються судом до уваги з огляду на те, що за своєю суттю вони є запереченнями відповідача проти позовних вимог позивача. Вказаним доводам суд може надати оцінку виключно при ухваленні остаточного рішення у даній справі.

Посилання представника апелянта на те, що ПАТ «Діамантбанк» не сплачував коштів на жоден з рахунків відповідача не приймаються судом до уваги як такі, що не є предметом судового дослідження при розгляді заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В той же час, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

А відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу та накладаючи арешт на рахунки відповідача в межах оспорюваної суми судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність постановленої ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва