У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Ступак О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_5 про вирішення питання щодо судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, комунальне підприємство «Водоканал», відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Зубова Антоніна Олексіївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 треті особи: відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, про стягнення грошових сум, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вказаним рішенням з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 судові витраті в сумі 549,20 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22 квітня 2013 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав, передбачених п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України.

У серпні 2014 року до апеляційного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_5 про розгляд питання щодо розподілу судових витрат у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року заяву задоволено частково. Компенсовано за рахунок держави територіальним управлінням Державної судової адміністрації понесені ОСОБА_5 судові витрати у цій цивільній справі, а саме: судовий збір у розмірі 549,20 грн. Вказані кошти вирішено перерахувати на відкритий ОСОБА_5 поточний рахунок у банківській установі.

ОСОБА_6, не погоджуючись з даною ухвалою суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про вирішення питання щодо судових витрат суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 на час ухвалення рішення судом першої інстанції 20 листопада 2012 року та ухвали апеляційним судом 28 березня 2013 року була інвалідом 2 групи, та ця група інвалідності їй була присвоєна 10 травня 2012 року.

За наведених підстав апеляційний суд вирішив компенсувати ОСОБА_9 сплачену нею на користь ОСОБА_6 суму судового збору у розмірі 549,20 грн за рахунок держави територіальним управлінням Державної судової адміністрації.

При цьому, вирішуючи дане питання апеляційний суд послався на ст.ст. 88, 220 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст. 220 ЦПК України).

Як роз'яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України, апеляційний суд не врахував, що він не є судом, який постановив рішення по суті спору, не навів мотивів та правових норм, з яких виходив вважаючи, компетентним судом по вирішенню даного питання саме суд апеляційної інстанції.

Не надано належної оцінки тим обставинам, що судовий збір стягнуто з ОСОБА_5 рішенням суду першої інстанції, яке набрало законної сили та вже виконано. При цьому, остання зверталася до суду, як із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, так і з позовом про скасування рішення суду в частині стягнення судових витрат. Рішеннями судів усіх інстанцій у задоволенні цих заяв було відмовлено.

В даному випадку, постановивши ухвалу, про компенсацію сплаченої за рішенням суду суми судового збору, апеляційний суд, фактично допустив позапроцесуальну зміну рішення по суті.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_5 про вирішення питання щодо судових витрат, шляхом компенсації суми сплаченого нею судового збору за рахунок держави в порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України, у зв'язку із чим постановлену ним ухвалу слід скасувати з підстав, передбачених ч. 1 ст. 342 ЦПК України, з направленням справи до апеляційного суду для вирішення вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення заяви ОСОБА_5 про розподіл судових витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Ступак
О.В. Умнова
І.М. Фаловська