Справа № 297/1131/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Боротей А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення,

встановив:

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 05 липня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість у розмірі 39 170,20 грн. та судові витрати в розмірі 391,70 грн..

Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання.

24 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду від 05.07.2013 року, оскільки рішення в резолютивній частині є для нього незрозумілим, а саме в частині того, в якому саме розмірі має бути стягнуто заборгованість з кожного з боржників в рівних частинах чи в іншому розмірі.

Учасники процесу в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 104-105).

Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 05 липня 2013 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість у розмірі 39 170,20 грн. та судові витрати в розмірі 391,70 грн. (а.с. 44-45).

Рішення набрало законної сили та 03.07.2014 року був виданий виконавчий лист по справі.

Згідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пункт 21 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі зазначає, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Так, резолютивна частина рішення суду від 05.07.2013 року є чітким та зрозумілим, в ньому зазначено з кого, в користь кого, та яку суму слід стягнути. Крім того, в рішенні зазначено, що стягнення із трьох відповідачів суми заборгованості за кредитним договором та забезпеченими його договорами поруки слід стягнути з користь позивача солідарно.

Відповідальність осіб, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, будується з врахуванням загальних положень ст. 543 ЦК України, тобто кредитор (потерпілий) має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (завдавачів шкоди) разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження по вказаній справі відкрито ще 17.07.2014 року (а.с. 88), та воно триває, тобто рішення є зрозумілим і не викликає ускладнення для державного виконавця в його реалізації.

За таких обставин, суд вважає, що в заяві ОСОБА_1 про розяснення рішення від 05.07.2013 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 221 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_4.