АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

18 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Панченка М.М., Барановської Л.В.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ШевченкаМаксима Романовича, за участю боржника ОСОБА_3 та стягувача Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року,

встановила:

23 березня 2015 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив визнати незаконними та неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка М.Р. з опису та арешту квартири АДРЕСА_1; скасувати арешт, накладений на 5/8 часток вказаної квартири, що належить йому на праві приватної власності.

Посилався на ті підстави, що 24 лютого 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р., в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5808/11, виданого 06.09.2012 р. Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_3, склав акт опису й арешту квартири АДРЕСА_1 та визначив дату передачі вказаної квартири на примусову реалізацію. При цьому державний виконавець не переконався, чи належить вказана квартира боржнику ОСОБА_3 та не надав доказів, що відносно нього, як власника 5/8 вказаної квартири, також порушено виконавче провадження, а тому його виселення з вказаної квартири є незаконним.

Крім цього, державним виконавцем не зазначено, що в ході складання акту були присутні два представника міліції, проте цей факт в акті зафіксовано не було.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в особі старшого державного виконавця Шевченка М.Р. в межах виконавчого провадження відсутні докази, які б могли вказувати на неправомірність державного виконавця (дослівно змісту мотивувальної частини ухвали суду а.с. 168).

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалі справи, 21 вересня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 06.09.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредит Банк» 428 940 грн. 84 коп., судових витрат в сумі 1820 грн., а всього 430760 грн. 84 коп. (а.с.38, 58,81).

Під час вчинення виконавчих дій 24 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. проведено опис та арешт нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на праві власності (а.с.123-126).

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

При розгляді даної скарги судом не з'ясовано, чи пропущено заявником строк для звернення до суду із зазначеною скаргою, якщо так, то поважність причин його пропуску та наявність законних підстав для його поновлення.

Без з'ясування вказаних обставин суд першої інстанції не мав права розглядати дану скаргу по суті без вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

Таким чином, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для розгляду скарги на рішення державного виконавця, що відповідно до п.3 ч. 1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскарженої ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/8652/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.