АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2031/15
Справа № 433/476/14-ц Головуючий 1 інстанції: Ляшенко М.А.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.,

при секретарі - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 26 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те що відповідач згідно укладеного договору від 03.07.2007 року отримав кредит у розмірі 110943,02 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 9% відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.07.2014 року.

У звязку з порушенням зобовязань заборгованість за договором станом на 28.02.2014 року складає 385853,45 грн.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль Chevrolet Lacetti, д.р.н. НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.

В порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобовязання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав.

ПАТ КБ «Приватбанк» просив звернути стягнення на належний ОСОБА_4 автомобіль Chevrolet Lacetti д.р.н. НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 26 грудня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що законом і договором чітко передбачено право банку на отримання в заклад автомобіля та усіх речей, які належать до автомобіля.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції виходив з того, що більша частина кредиту по договору внесена ОСОБА_3, на даний час відповідач продовжує погашати борг і запевнює суд в тому, що він у повному обсязі виконає умови кредитного договору і просить не задовольняти позовних вимог банку про звернення стягнення на автомобіль.

Проте погодитися з такими висновками колегія суддів апеляційного суду не може.

Встановлено, що 03.07.2007 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №LGB0AK06381260, згідно умов якого останній отримав кошти в сумі 110943,02 грн. на придбання автомобіля зі сплатою відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.07.2014 року ( а.с. 11 13 ).

Крім того, на забезпечення виконання умов кредитного договору 03.07.2007 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна, яким передав у заставу автомобіль Chevrolet Lacetti, д.р.н. НОМЕР_1, відомості про заставу внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( а.с. 17 20 ).

Той факт, що ОСОБА_3 сплатив більшу частину кредиту та в судовому засіданні першої інстанції запевнив суд, що він у повному обсязі виконає свої зобовязання перед банком правового значення для вирішення спору не має.

Як положеннями ст. 575 ЦК України так і вимогами ст. 44 Закону України «Про заставу» визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Зважаючи на те, що зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконав, банк звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет застави автомобіль, в рахунок погашення заборгованості в сумі 384853,45 грн. Вказана сума обрахована банком, виходячи зі зміненої відсоткової ставки (а.с. 5 8).

Проте, заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 15.04.2010 року дії ЗАТ КБ «Приватбанк» щодо односторонньої зміни відсоткової ставки за кредитним договором визнані незаконними, зобовязано банк зробити перерахунок за кредитним договором та повернути відсоткову ставку, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 0,48% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту даного договору та винагороди до проведення додаткового моніторингу даного договору ( а.с. 54 ).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доказів того, що заочне рішення суду враховано банком при розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку пояснила, що встановити дійсну заборгованість позивача, виходячи з цього рішення суду неможливо, оскільки судом зобовязано повернути відсоткову ставку, яка взагалі не передбачена договором.

Виходячи із наведеного, колегія суддів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 26 грудня 2014 року скасувати.

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді