Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/531/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Спори, що виникають із сімейних правовідносин Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

10.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Чорнобривець О.С., Черненко В.В.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 січня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

19 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 до 10 вересня 2010 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прізвище їх сина було змінено 25.11.2013 року з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4». Син навчається на денній формі в Олександрійському професійному аграрному ліцеї, вона не в змозі самостійно забезпечувати його потреби на навчання, відповідач не бажає в добровільному порядку надавати допомогу на утримання сина, незважаючи на те, що має таку можливість. Просила стягнути аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час його навчання в розмірі 1/6 частини від заробітку ( доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 19.11.2014 року до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2015 року, але не більше чим до досягнення сином двадцяти трьох років. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами спраи, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2).

25 січня 2013 року ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с. 3).

ОСОБА_4 проживає спільно з матірью - позивачкою ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні. (а.с.8)

Згідно довідки Олександрійського професійного аграрного ліцею від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_4 дійсно навчається в ліцеї з 01 вересня 2012 року за денною формою навчання по спеціальності «Слюсар з ремонту автомобіля: водій автотранспортних засобів категорії «С»; машиніст крана автомобільного» з 3-річним терміном навчання, дата закінчення навчання 30 червня 2015 року.(а.с.7).

З довідки про доходи від 30 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається на безкоштовній формі навчання та отримує стипендію 275 грн. щомісячно.

Відповідач отримує пенсію за вислугу років у розмірі 1191,29 грн., є працездатною особою і продовжує працювати та отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, оскільки його мати отримує пенсію в розмірі 1284,49 грн., тобто більшу ніж сам ОСОБА_3.(а.с.26-27).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що після досягнення сином повноліття вона одна повністтю утримує сина, який навчається, несе витрати пов'язані з його навчанням та ще оплачує витати на паливно-мастильні матеріали необхідні для проходження курсу практичного водіння автомобіля, по 170 грн. на місяць. Стипендії сина вистачає лише на його проїзд до місця навчання. Ці пояснення підтвердив і сам ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Встановивши, що повнолітній син продовжує навчання, знаходиться на утриманні матері, потребує матеріальної допомоги на навчання, його батько проживає окремо, є працездатним, за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, так як отримує пенсію і заробітну плату, суд першої інстанції обґрунтовано поклав на батька обов'язок по сплаті аліментів на період його навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення ним навчання. Розмір аліментів судом визначений з урахуванням того, що іншу частину допомоги сину мати надає в добровільному порядку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що позов повинен був заявити повнолітній син, а не його мати, та що аліменти повинні стягуватись саме на його користь, а не на користь матері, залученням повнолітнього сина до участі у справі в якості третьої особи, суд позбавив його права самостійно отримувати аліменти та розпоряджатися ними на свій розсуд, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони суперечать чинному законодавству та матеріалам справи.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має право той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 35 ЦПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають права і обов'язки, встановлені ст. 27 цього Кодексу, тобто фактично такі ж права, як і сторони по справі.

Залучення до участі у справі ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача не тільки не порушує будь які його права, а навіть сприяло можливості його, як учасника процесу, визначитись із своєю позицією відносно заявленого позову, підтримати чи не підтримати його, або заявити про бажання особисто подати відповідний позов.

Згідно рішення суду аліменти з відповідача стягнуті на користь позивачки, проте прямо зазначено, що вони стягуються на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Безпідставними є також посилання на те, що суд весь тягар утримання сина поклав на відповідача, як батька, не з'ясував матеріальне становище матері.

З довідки про доходи ОСОБА_2 вбачається, що її заробітна плата після утримання податків становить від 1057 до 1295 грн., тобто на кожного члена сім'ї (мати та син) припадає приблизно по 600 грн. Стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, вказаної суми не перевищуватиме.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: