Справа № 734/358/15-ц
Провадження № 22-ц/795/1185/2015
Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бригинець М. М.
Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року

м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року подання старшого державного виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції ОСОБА_6 про встановлення

тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань задоволено. Обмежено боржника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 6, Козелецького району Чернігівської області у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання виконавчих листів Ірпінського міського суду Київської області № 2-731/2006 від 11.04.2006 року та № 2-1771/2006 від 09.12.2006 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку( доходу), щомісячно, починаючи з 20.03.2006 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання доньки Ксенії ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку( доходу), щомісячно, починаючи з 26.07.2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та в задоволенні подання відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала є незаконною. Апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є помилковим та бездоказовим. Умисне ухилення боржника від виконання обов'язків має місце лише тоді, коли у нього є всі реальні можливості його виконати (наявність майна, грошових коштів, заробітної плати та інше), але він ухиляється від цього. Апелянт зазначає, що справа розглядалася без його участі, а тому він не зміг довести, що не ухиляється від сплати аліментів, по мірі можливості їх сплачує . Заборгованість по аліментах виникла в зв»язку з тим ,що він не може тривалий час влаштуватись на роботу.

Крім того апелянт вважає, що суд першої інстанції задовольняючи подання державного виконавця в обмеженні його права виїзду за межі України посилався на ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну», проте цим законом не передбачено обмеження у виїзді на підставі ухвали суду .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Козелецького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-731/2006 виданого 11 квітня 2006 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2006 року і продовжувати до досягнення нею повноліття, який надійшов на примусове виконання 18 червня 2014 року. Державним виконавцем Тополь В.Ю. 23.06.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.( а.с.19,20)

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1771/2006 виданого 09.12.2006 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2006 року і продовжувати до досягнення нею повноліття, який надійшов на примусове виконання 18.06.2014 року. Виконавче провадження відкрито 23.06.2014 року.( а.с.18,21)

Станом на 11 лютого 2015 року заборгованість по сплаті аліментів складає 63960 грн. 88 коп. Боржнику відомо про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень, але він ухиляється від своїх зобовязань, в звязку з цим старший державний виконавець відділу ДВС Козелецького РУЮ ОСОБА_6 звернуся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_5 за межі України.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з доведеності факту тривалого ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання своїх боргових зобов'язань.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови „доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, а саме доказів направлення боржнику викликів про явку до відділу ДВС з метою добровільного погашення заборгованості, які були проігноровані боржником, доказів надання боржнику ОСОБА_5 розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, доказів можливості сплачувати ОСОБА_5аліментів та ухилення від їх сплати.

Відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення подання не можна визнати законним, а тому відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 2, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: