Справа № 419/462/15-ц
Провадження № 2/419/187/2015
02 червня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О.М.,
при секретарі Краснопольському С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації, -
10 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації.
В обгрунтування позовних вимог, позивач - ОСОБА_1 зазначила, що 23 травня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 грудня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. На теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою.
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач ОСОБА_1 має намір виїхати з сином за межі території України, а саме до Російської Федерації, однак, батько малолітньої дитини ОСОБА_2, який є відповідачем по справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації та повернення до України малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі його матері ОСОБА_1, без згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_2, строком на три роки.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.
Представник служби у справах дітей Новоайдарської РВЦА Кригіна Т.М. у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У звязку з повторною неявкою відповідача ОСОБА_2, не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 23 травня 2010 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 грудня 2014 року шлюб розірвано, що підтверджується копією судового рішення від 18.12.2014 року (а.с.10). Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2010 року(а.с.7). На теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 298 від 10.03.2015 року (а.с.5).
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач ОСОБА_1 має намір виїхати з малолітнім сином за межі території України, а саме до Російської Федерації, однак, батько малолітньої дитини ОСОБА_2, який є відповідачем по справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації та повернення до України малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі його матері ОСОБА_1, без згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_2, строком на три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;
3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків;
рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка вказала державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування в цій державі.

Суд приймаючи рішення, повинен бути впевненим в тому, що зазначена подорож за кордон, не завдасть шкоди дитині, її інтересам і не буде порушувати права батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно до ст. 51 Конституції Українитурбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача на надав, представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації позовні вимоги підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме до Російської Федерації, строком на три роки, у супроводі його матері ОСОБА_1, без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації та повернення до України її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 3 (три) роки, у супроводі його метері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О. М. Іванова