справа № 278/1437/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1Р (надалі за текстом відповідач 1) та ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач 2) заборгованість за кредитним договором, оскільки останні добровільно не виконують взяті на себе зобовязання.

Сторони в судове засідання не з'явилися, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач 2 також спрямувала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позов не визнала та подала письмові заперечення на нього. Підстави неявки в судове засідання відповідача 1 суду невідомі, хоча останній був завчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що не зявились.

Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ "Надра" та відповідачем 1 укладено кредитний договір № 690/ЕК/2006-980 (а.с.9), відповідно до умов якого останньому надано кредит в сумі 30 000,00 гривень з кінцевим строком повернення до 5 січня 2009 року та сплатою 32% річних за користування ним. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи заявою на видачу готівки за № NL-104 від 29 грудня 2006 року (а.с.14). Невідємною частиною даного кредитного договору є графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.10). В забезпечення виконання умов названого кредитного договору 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ "Надра" та відповідачем 2 укладено договір поруки (а.с.11) згідно якого остання поручилась за належне виконання відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором. За наданим позивачем розрахунком (а.с.12-13) заборгованість відповідача 1 станом на 6 квітня 2015 року становить 112 533,18 гривні та складається з: заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена) 22 739,14 гривень; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 51 251,65 гривня; пеня за порушення умов кредитного договору 20 069,96 гривень; штраф 18 472,43 гривні.

Відповідач 2 заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення з неї заборгованості, як з поручителя, зазначила, що оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання відповідачем 1 основного зобовязання не предявив до неї вимоги то договір поруки має бути припиненим.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1-2 ст. 554 ЦК України). Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем 1 умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. За таких обставин позов в частині стягнення заборгованості з відповідача 1 підлягає задоволенню.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення заборгованості з поручителя відповідача 2 з огляду на таке. У відповідності до приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в реченні другому ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень речення другого ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до відповідача 2 про виконання нею солідарного з відповідачем 1 зобовязання за кредитним договором повинно було бути предявлено в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, тобто, згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.10), починаючи з 5 січня 2009 року.

Окрім цього, так як позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, враховуючи той факт, що позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції, яка діяла на момент звернення до суду з позовом, на підставі приписів ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача 1 в дохід держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, які складаються з судового збору в розмірі 1 125,33 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 554, 559, 625, ст. 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 690/ЕК/2006-980 від 29 грудня 2006 року в розмірі 112 533,18 (сто дванадцять тисяч пятсот тридцять три) гривні. В решті вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 1 125,33 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян