печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 березня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарі - Герасименко М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якому просила суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 7 869 грн. 14 коп., пеню в розмірі 1 871, 26 грн., збитки від інфляції в розмірі 2 026,64 грн., 3% річних у розмірі 259,28 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.2014 р. з вини громадянина ОСОБА_2 сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Toyota RAV4 р/н НОМЕР_3, яким на підставі доручення керував ОСОБА_3

Відповідальність заподіювача шкоди згідно поліса №АС/5316063 застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ - АВТО».

Відповідач не виконав обов'язку по відшкодуванню заподіяної позивачу відповідачем майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.07.2013, чим порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, яка згідно зі ст. 74 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 30.07.2013 у м. Києві на пр-ту Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було завдано майнову шкоду, зокрема пошкоджено належний їй легковий автомобіль марки Toyota RAV4 р/н НОМЕР_3 у результаті порушення правил ПДР громадянином ОСОБА_2, який керував іншим автомобілем.

21.08.2013 постановою Святошинського районного суду м. Києва було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 30.07.2013 приблизно 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Мітсубіші», д/н НОМЕР_5, по проспекту Перемоги, під'їжджаючи до буд.123 в м. Києві, під час зміни напрямку руху ліворуч, не переконався, що даний маневр буде безпечним, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 та механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував автомобілем «Мітсубіші», д/н НОМЕР_5, була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №АС/5316063.

Повідомлення потерпілої особи про ДТП з додатком необхідних документів, було подано відповідачу 08.08.2013 року.

Відповідач після проведення огляду належного позивачу автомобіля та розгляду заяви визначив розмір відшкодування у сумі 6 778 грн. 94 коп., про що повідомив позивача листом від 21.10.2013 року.

29.07.2014 р. позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою перерахувати суму страхового відшкодування у зв'язку із тим, що вартість відновлювального ремонту на дату звернення суттєво змінилась.

Листом №5560 від 07.08.2014 року відповідач повідомив позивача про перерахунок суми страхового відшкодування найближчим часом в розмірі 7 869,14 грн.

Станом на дату подачі позову ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не сплатила на користь позивача страхове відшкодування.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 6 вказаного Закону закріплено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Пункт 3 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Таким чином, саме у відповідача, як страховика, у зв'язку із настанням страхового випадку виник обов'язок по сплаті страхового відшкодування позивачу відповідно до встановлених у страховому полісі лімітів відповідальності страховика.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 даного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на те, що зобов'язання ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо перерахунку на розрахунковий рахунок позивача грошової суми страхового відшкодування не були виконані, позовні вимоги в цій частині визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також суд дійшов до висновку і про стягнення пені за прострочку виплати страхового відшкодування, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ст.992 ЦК України страховик у разі несплати страхувальнику, або іншій особі страхової виплати, має сплатити неустойку у розмірі встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.2 Закону України "Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Тому, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в розмірі 1 871,26 грн.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача інфляційних втрат підлягає задоволенню, виходячи з суми страхової виплати, яка розраховується відповідно до листа Верховного Суду України № 62-97р від 3 квітня 1997 року "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" та складає 2 026,64 грн.

Також позов в частині стягнення з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача 3% річних підлягає задоволенню. та становить 259 грн. 28 коп.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., яку позивач зазнала внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, яка полягає у несплаті вчасно страхового відшкодування у строки, передбачені Законом, зокрема, з позивач постійно хвилювалася, оскільки збирання документів на відновлювальний ремонт постійно відволікало її від звичайного укладу життя, вона стала дратівливою, що вплинуло на її родинні стосунки та стосунки з друзями та знайомими, вона не змогла вчасно провести відновлювальний ремонт транспортного засобу, що шкодило її репутації як водія.

Разом з тим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з п. 21 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК).

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Тобто, відшкодуванню підлягає моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

За таких обставин вимога позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача є безпідставною, тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп., що були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 525, 526, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4) 7 869 (сім тисяч вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 14 коп. суми страхового відшкодування, 1 871 (одна тисяча вісімсот сімдесят одна) грн. 26 коп. пені за прострочення виконання зобов'язання, 2 026 (дві тисячі двадцять шість) грн. 64 коп. інфляційних втрат, 259 (двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 28 коп. 3% річних.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя К.О. Середа