Справа № 433/1019/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року, Троїцький районный суд Луганської області у складі:

Головуючий суддя по справі Ляшенко М.А.

При секретарі Івановій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 червня 2011. Від шлюбу спільних дітей не мають.

До суду звернувся позивач і просить розірвати шлюбні відносини. Сімя фактично не існує, спільне господарство не ведеться. Шлюб фактично припинено вже понад 2 років. Відповідач мешкає в м. Києві, а позивач в м. Лисичанську Луганської області.

Позивач згідно позовної заяви просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, вивчивши письмову заяву відповідача, матеріали позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, керуючись ст.ст.10,11,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстровано у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №210 від 03.06.2011року.

Відповідачці залишити прізвище,набуте в шлюбі, а саме - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів після його проголошення через Троїцький районний суд Луганської області.

Суддя: М.А. Ляшенко