У Х В А Л А

22 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», про стягнення страхових виплат та пені,

встановила:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 28 872 051 грн пені за кожний день прострочення здійснення страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту від 1 грудня 2011 року за період з 23 жовтня 2012 року по 22 грудня 2014 року .

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 357 753 грн 41 коп. пені за кожний день прострочення здійснення страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника від 1 грудня 2012 року за період з 23 жовтня 2012 року по 22 грудня 2014 року .

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 63 950 грн 48 коп. 3 % річних за кожен день прострочення здійснення страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника від 1 грудня 2011 року за період з 28 листопада 2012 року по 22 грудня 2012 року. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 206 876 грн 56 коп. інфляційних втрат за прострочення здійснення страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника від 1 грудня 2011 року за період з 2012 року по січень 2013 року та з жовтня 2013 року по листопад 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 суми страхового відшкодування, пені,

3% річних та інфляційних втрат скасовано та в цій ухвалено частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 509, 636, 985 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, врахувавши норми статей 636, 985 ЦК України та умови договору страхування, виходив із того, що у ОСОБА_4 не було права вимагати від ПрАТ «СК «Уніка» оплати на його користь страхового відшкодування, в тому числі на його рахунок відкритий банком на погашення кредиту, оскільки ПАТ «Райффайзен банк Аваль», який відповідно до п. 7.8 договору страхування банк має право, як вигодонабувач, з метою отримання страхового відшкодування за своєю ініціативою вчиняти будь-які дії, які повинен чи має право страхувальник. Доказів того, що банк відмовився від такого права, позивачем не надано. Виплата страхувальнику страхової суми страховиком здійснюється у відповідності до пункт 3.2 договору лише за відсутності заборгованості за кредитним договором згідно довідки банку.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив спадкоємцю страхувальника у здійсненні страхової виплати, оскільки вважав, що смерть застрахованої особи настала у зв'язку із вживанням алкоголю і не є страховим випадком, що не відповідає дійсності, а доказів протилежного відповідач не надав, що є підставою для визнання таких дій страховика неправомірними й стягнення у зв'язку із наявністю заборгованості за кредитним договором страхового відшкодування на користь вигодонабувача за договором страхування - ПАТ КБ «ПриватБанк», що не суперечить вимогам закону та договору.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2015 року суд касаційної інстанції виходив із того, що встановивши факт невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним договором добровільного страхування транспортного засобу, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині стягнення з страховика на користь вигодонабувача страхового відшкодування, проте не перевірив, яка відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування встановлена договором добровільного страхування транспортного засобу і хто має право на її отримання.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2013 року суд касаційної інстанції виходив із того, що підстав для відмови в страховій виплаті немає. Доводи про те, що за договором страхування визначений вигодонабувач, не є підставою для скасування судових рішень, так як АТ «Астра Банк» залучено до участі у справі, товариство дало пояснення, проте вимоги про стягнення страхової виплати не заявлені, що відповідає вимогам статті 985 ЦК України.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року суд касаційної інстанції виходив із того, що страхова компанія не довела факту подання позивачем у страхову компанію неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку, тому компанія була зобов'язана виплатити страхове відшкодування за договором страхування. При цьому, вигодонабувачем за договором страхування є АТ «Брокбізнесбанк», відтак позивач не має права на страхову виплату, оскільки вигодонабувач погодився з тим, щоб суму страхового відшкодування було перераховано на рахунок третій особі з подальшим її особистим розпорядженням цими коштами.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що страхова компанія безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування. Позивач вчасно повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та надав достовірні відомості щодо обставин його настання, тому у відповідача не було підстав, передбачених пунктом 3 статті 26 Закону України «Про страхування» та положеннями договору, відмовляти останньому у виплаті страхового відшкодування.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку та обґрунтовано, в межах заявлених вимог, виходили із передбачених законом підстав для стягнення страхового відшкодування на користь вигодонабувача, виходячи з умов укладеного між сторонами договору страхування та в межах позовних вимог;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідно до договору страхування, страхова виплата сплачується вигодонабувачу в рахунок погашення існуючої заборгованості страхувальника за кредитним договором, якщо інше не погоджено між страховиком, страхувальником та вигодонабувачем, тому сума страхового відшкодування, 3% річних, індекс інфляції та пеня за прострочення зобов'язання обґрунтовано підлягають стягненню з відповідача та перераховані на рахунок вигодонабувача кошти;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що банк відмовився від права вимоги частини страхового відшкодування, наданого йому на підставі договору, шляхом підтримання позовних вимог позивача. Виходячи з цього місцевий суд правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення заявленої суми страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань саме на користь позивача.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2011 року суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних витрат;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про визнання незаконною відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування та стягнення зазначеного страхового відшкодування на користь позивача;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідачем не надано доказів знищення будинку в результаті необережності або недбалості позивача, недоведено неналежного виконання позивачкою умов договору страхування. З урахуванням того, що будинок є предметом договору іпотеки, суму страхового відшкодування необхідно стягнути на користь іпотекодержателя;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що страховик прострочив виконання взятого на себе грошового зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, передбачену частиною 2 статті 625 ЦК України, в тому числі й сплати 3% річних від простроченої суми.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2011 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суд апеляційної інстанції вважаючи, що смерть застрахованої особи не підпадає під дію пункту 6.1. договору страхування та не є смертю внаслідок нещасного випадку, дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», про стягнення страхових виплат та пені за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко