Ухвала

Іменем України

01 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов'язання за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції Рівненської області перебуває зведене виконавче провадження щодо стягнення ОСОБА_3 на його користь заборгованості. Станом на 19 лютого 2015 року розмір непогашеної заборгованості складає 53 238 грн. 39 коп. Враховуючи викладене та посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми з 13 грудня 2014 року по 22 лютого 2015 року у розмірі 6 650 грн. 73 коп.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 6 650 грн. 73 коп. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про правомірність застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до суми, визначеної районним судом, яка є грошовим зобов'язанням невиконаним відповідачем.

Вказаний висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук