АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

11 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 вересня 2014 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 08.09.2014 року було постановлено ухвалу про забезпечення позову, згідно якої суддя наклав арешт та заборонив ОСОБА_2 вчиняти певні дії спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 / а. с. 16 /.

З цією ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_2, який через свого представника ОСОБА_4, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права / а. с. 19-22 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду - скасувати з наступних підстав.

Суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було розглянуто заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову і 08.09.2014 року постановлено ухвалу про забезпечення позову, згідно якої наклав арешт та заборонив ОСОБА_2 вчиняти певні дії спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 / а. с. 16 /.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, але така заява в матеріалах справи відсутня.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 08.09.2012 року ухвалу про забезпечення позову, - суд першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України - позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Між тим, постановляючи 08.09.2014 року ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 суд першої інстанції не з'ясував хто є власником цієї квартири на теперішній час.

Згідно копії договору дарування від 21.02.2004 року ОСОБА_2 належить лише ? частина квартири АДРЕСА_1 / а. с. 11-12 /, а чи є він власником частини квартири чи всієї цієї квартири на сьогоднішній день - суд першої інстанції не встановив і наклав арешт на всю квартиру.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, вирішити питання щодо співмірності не можливо, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо вартості спірної квартири (вартості частини квартири).

За таких обставин, ухвала суду від 08.09.2014 року про забезпечення позову, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, як така що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи, з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 151-153,303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 вересня 2014 року про забезпечення позову - скасувати та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ: