Справа № 344/279/14-ц
Провадження № 22-ц/779/107/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Меленок О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання на нього права власності, звільнення майна з-під арешту та вчинення дій з вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та просив визнати дійсним, укладений з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, визнати на нього права власності, а також стягнути з відповідача на його користь судові витати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.04.2010 між ним та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 172,7 кв.м. (далі - спірне нежитлове приміщення), яке належало останньому на праві приватної власності.

Зі слів позивача, вартість вказаного приміщення становила 206400 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1651200 грн. Вказаний договір було укладено терміном на три роки та шість місяців з моменту його підписання, а передача спірного приміщення мала відбутися в будь-який час протягом всього періоду виконання взятих на себе сторонами зобов'язань. Як зазначає ОСОБА_4, між ними була також домовленість, що позивач у рахунок вартості вказаної нерухомості погасить за відповідача існуючу заборгованість, шляхом оплати в АКІБ «УкрСиббанк» по договорах споживчих кредитів, а також передасть ОСОБА_5 завдаток у сумі 80000 доларів США. Як вказує позивач, завдаток у вказаній сумі ним було передано відповідачу, а також ним було оплачено 34333 долари США заборгованості відповідача по вищевказаних кредитах в банку, а 31.07.2012 він дав відповідачу готівкою ще 57000 доларів США. Зі слів ОСОБА_4, 09.08.2012 між ним з відповідачем було укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу спірного майна, та згідно акту прийому-передачі від 10.08.2012 відповідачем було передано у його власність нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яким він користується і до тепер. Пізніше 15.07.2013 в рахунок вартості вказаного приміщення ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 готівкою ще 35067доларів США і тим самим повністю виконав взяті на себе зобов'язання за умовами договору. Після чого від відповідача, як вказує позивач, ним отримано пропозицію про можливе нотаріальне укладення договору купівлі-продажу спірного приміщення. Оскільки позивач не отримав повідомлення від відповідача про дату нотаріального посвідчення договору, то ним була направлена така пропозиція з новим його проектом на умовах та в порядку, встановлених договором від 10.04.2010 та з урахуванням його уже часткового виконання. Проте, відповідач до нотаріальної контори не з'явився та ухилився в черговий раз від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

24.04.2014 ОСОБА_4 подав до суду Заяву про уточнення позовних, якою просив зобов'язати відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції зняти арешт з вищевказаного нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та вчинити дії з вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, оскільки йому стало відомо, що відділ Івано-Франківського міського управління юстиції в ході виконавчого провадження 2011-2013 років неодноразово накладався арешт на все майно відповідача, в яке ввійшло і спірне приміщення, вартість якого він давно оплатив ОСОБА_5 в повному обсязі (а.с. 82-87).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року задоволено позов ОСОБА_4. Визнано укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.04.2010 по АДРЕСА_1, загальною площею 172,7 кв.м. дійсним. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 172,7 кв.м. Знято арешт з вищевказаного нежитлового приміщення та стягнуто з відповідача ОСОБА_5на на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судового збору у розмірі 3441 грн.

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Зі слів апелянта, рішенням Івано-Франківського міського суду у справі № 0907/2-5610/2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 стягнуто з останнього 150037,02 грн боргу, 1500,37 грн сплаченого судового збору та судові витрати. На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським судом 26.04.2012 видано виконавчі листи. Як зазначає апелянт, постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 14.05.2012 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 в тому числі на приміщення по АДРЕСА_1 площею, 172,7 кв.м. На думку представника апелянта, судом першої інстанції не дано жодної правової оцінки укладеному між сторонами договору. Крім того, зазначив, що на даний час за рішенням суду ОСОБА_5 не погасив суму боргу, а тому вважає, що даний договір купівлі-продажу є удаваним та укладеним з метою уникнення стягнення боргу за рахунок належного йому майна. Також апелянт акцентує, що в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні документи про залучення відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ в якості співвідповідача. Визнання судом дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.04.2010, на думку апелянта, є помилковим та таким, що суперечить нормам ст. ст. 657, 220, ч. 3 ст. 640 ЦК України та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Згідно положень вказаного законодавства суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним.

Просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній мотивів.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши представника відповідача, позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 02.04.2010 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до якого ОСОБА_5 продав позивачу нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7-8).

На а.с. 13-16 в т.1 міститься копія Технічного паспорта № 9894 віл 02.09.2002 на громадський будинок АДРЕСА_1.

Вищезазначене нежитлове приміщення належало відповідачу відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення від 03.01.2003 за реєстровим № 7697 загальною площею 172,7 кв.м. (т.1 а.с. 9). Дане підтверджується також копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34968418 від 26.07.2012 (т.1 а.с. 10) та копією Довідки № 2058/01-18 від 15.05.2012 обласного комунального підприємства Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації (т.1 а.с. 11).

Згідно копії Постанови державного виконавця ДВС Івано-Франківського МУЮ ВП № 32440400 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.05.2012 при примусовому виконанні виконавчого листа № 0907/2-5610/2011, виданого 26.04.2012 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, 150037,02 грн заборгованості - накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення: 150037 грн (т.1 а.с. 215).

На а.с. 19 в т.1 міститься Розписка ОСОБА_5 щодо отримання від ОСОБА_4 80000 доларів США як завдатку за продаж спірного нежитлового приміщення.

Згідно копії Розписки відповідача, ним підтверджено оплату позивачем з квітня 2010 року по липень 2012 року в рахунок часткової оплати за продане йому нежитлове приміщення по споживчих кредитах № 0 від 15.08.2007 та № 0 від 29.04.2008 34333 долари США (т.1 а.с. 20).

На а.с. 21 в т.1 наявна копія Розписки від 31.07.2012 ОСОБА_5 щодо отримання від ОСОБА_4 57000 доларів США для погашення вищевказаних кредитів.

Відповідно до Заяви від 09.08.2012, посвідченої нотаріально ОСОБА_6 дала згоду на укладення договору про продаж її колишнім чоловіком ОСОБА_5 спірного нежитлового приміщення (т.1 а.с. 12).

Згідно Попереднього договору від 09.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 3039, сторони по справі зобов'язуються у строк не пізніше 08.09.2013 на умовах, встановлених цим договором, укласти основний договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення. На момент укладення основного договору ціна за нежитлове приміщення складатиме 1651200 грн, що еквівалентно 206400 доларів США, яка буде сплачена позивачем готівкою у повному обсязі до підписання основного договору (т.1 а.с. 17).

Відповідно до Акта приймання-передачі нежитлового приміщення від 10.08.2012, укладеного на виконання договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, вказане приміщення передається в належному стані, придатному для нормальної експлуатації, необхідна документація продавцем покупцю передана, а підписами сторін стверджена дана передача (т.1 а.с. 18).

Згідно копії Розписки відповідача від 15.07.2013 ним отримано від позивача 35067 доларів США як остаточний розрахунок за продане ОСОБА_5 нежитлове приміщення площею 172,7 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 22).

На а.с. 25 в т.1 наявне повідомлення ОСОБА_5, направлене ОСОБА_4 щодо неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 02.04.2010, незважаючи на те, що останній з ним повністю розрахувався та запропоновано посвідчити нотаріально вказаний договір в першій половині листопада 2013 року.

З Довідок № 55-3/493-327 та № 55-3/493-328 від 18.11.2013 АТ «УкрСиббанк» боржником ОСОБА_5 повернуто позику у сумі 70000 доларів США та 50000 доларів США, кредитні зобов'язання виконані у повному обсязі (т.1 а.с. 23, 24).

25.11.2013 позивачем направлено проект основного Договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення (т.1 а.с. 27) з проханням 06.12.2013 з усіма необхідними для цього документами прибути до нотаріуса для укладення та нотаріального посвідчення вказаного договору (т.1 а.с. 26).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2014 фізичної особи ОСОБА_5 - відомості відсутні (т.1 а.с. 88, 131).

З копії Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2014 вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номера: 32801175, виданої Державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ арештовано нерухоме майно ОСОБА_5, а саме: нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 91- зворот).

Вищезазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці АКІБ «УкрСиббанк» згідно копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек від 14.04.2014 (т.1 а.с. 101, 102, 103, 104) на підставі відповідних Договорів іпотеки нежитлових приміщень від 29.04.2008 (т.1 а.с. 105-106, 107-108).

Згідно Довідок АТ «Укрсиббанк» від 15.04.2014 Договіри іпотеки від 15.08.2007 та від 29.04.2008 припинили свою дію (т.1 а.с. 109, 110).

Постановою про звільнення майна боржника з-під арешту державного виконавця ДВС Івано-Франківського МУЮ ВП№ 32440400 від 03.09.2014 звільнено з-під арешту нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 172,7 кв.м, що належить боржнику ОСОБА_5 (т.1 а.с. 214).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2014 року заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про перегляд оскаржуваного заочного рішення (т.1 а.с. 167) залишено без задоволення (т.1 а.с. 174).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позов обґрунтований, а неналежне виконання відповідачем умов договору призвело до порушення права позивача на власність, а тому порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Цей висновок невірний.

По-перше. Застосувавши норми ст. 525, ч. 2 ст. 220 ЦК України суд першої інстанції не врахував, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пов'язується з державною реєстрацією правочину, а тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі Закон), який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема: право власності на нерухоме майно.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, колегія суддів вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Наведене відповідає приписам п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9.

Отже, підстав для визнання спірного договору дійсним у суду першої інстанції не було, і тому рішення належить скасувати, а у позові відмовити.

По-друге. Оскаржуване рішення відповідно до приписів ч. 1 ст. 292 ЦПК України є таким, що безпосередньо зачіпає майнові інтереси апелянта, оскільки не дозволяє задовольнити його вимоги до відповідача за рахунок його майна, у тому числі й того, що є предметом судового розгляду у даній справі.

За цих обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати і постановити нове, який у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року - скасувати. Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання на нього права власності, звільнення майна з-під арешту та вчинення дій з вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

О.Є. Меленко