АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/1437/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4652/15
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А. Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення № 14 Філії «Центральне Регіональне Управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення боргу за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 13857, 14 доларів США, що належать позивачу, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про захист прав споживачів, стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди та просила суд стягнути солідарно з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відділення № 14 Філії «Центральне Регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 належні їй 13050,95 доларів США та 12 % річних у розмірі 806,19 доларів США за договором банківського вкладу № 300937/37893/7-14 від 23 червня 2014 року.

У поданій позовній заяві, позивач просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 13857, 14 доларів США, що належать позивачу, які знаходяться у відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що існує реальна загроза неповернення банком позивачу коштів за договором в сумі 13050,95 доларів США з огляду на наступне.

З системного аналізу положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ЦК України вбачається, що вклад - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Незалежно від того, хто вніс вклад на депозитний рахунок, лише вкладник наділений правом розпорядження коштами, що обліковуються на його рахунку і без його письмового розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком банк не має правових підстав проводити будь-які операції за депозитним рахунком вкладника.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує реальна загроза визнання відповідача неплатоспроможним, що призведе до утруднення чи невиконання відповідачем можливого рішення суду про стягнення коштів за договором строкового вкладу в сумі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в силу вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі визнання Національним банком України банку неплатоспроможним, відшкодування вкладнику коштів як за вкладом в іноземній, так і в національній валюті здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді