АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1547/14-ц Номер провадження 22-ц/786/768/15Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Буленко О.О.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 22 серпня 2007 року у сумі 14 027,82 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ОСОБА_3 згідно з договором №б/н від 22 серпня 2007 року отримала кредит у розмірі 7000.00 грн. зі сплатою закористування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач порушила умови даного договору, не вносила своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в сумі 14027,82 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБнак» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 серпня 2007 року у сумі 14 027,82 грн та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати його і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 згідно з договором №б/н від 22 серпня 2007 року отримала кредит у розмірі 7000.00 грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.9-13).

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договор.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, та у відповідності зі ст. 530 цього кодексу, у встановлений строк відповідно до договору.

Станом на 31 жовтня 2013 року ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість перед банком не погашає, в результаті чого повинна сплатити борг за кредитним договором №б/н від 22 серпня 2007 року: заборгованість за кредитом у розмірі - 5632.63 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5406,70 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1844.31 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 644.18 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, всупереч вимогам чинного законодавства не виконала покладені на неї договірні зобов'язання та не здійснила одержані від позивача кредитні кошти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апелянта щодо повної сплати заборгованості за кредитним договором б/н від 22 серпня 2007 року, а отже безпідставності повторної її стягнення, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В супереч цьому апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором 30 вересня 2010 року, як про це стверджував її представник у судовому засіданні.

При цьому, з розрахунку заборгованості (а.с. 4-8), наданого позивачем та на яке посилається апелянт, вбачається, що 30 вересня 2010 року не було проведено повного розрахунку по кредиту, при цьому сальдо заборгованості за кредитом становила 5633,49 грн.

За таких обставин, апелянтом не спростовано наявності у неї заборгованості за кредитним договором б/н від 22 серпня 2007 року. Інших доводів, які б спростовували правильність рішення місцевого суду апелянтом та її представником, що брав участь у судовому засіданні, не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

О.О. Буленко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: