Справа № 388/1189/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

06.10.2015

Долинський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого-судді Бойка П.М.

при секретарі Марченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долинській справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ? частину домоволодіння за набувальною давністю, мотивуючи вимоги тим, що 19 травня 2000 року її батько ОСОБА_2 придбав 1/2 частину житлового будинку, розташованого по вулиці Івана Франка, 10 в м. Долинська Кіровоградської області. Домоволодіння загальною площею 45,6 кв.м. та житловою площею 21.5 кв. м. складається з: літера «А» - житловий будинок, літ. «Б» - літня кухня-сарай, літ. «Д» - погріб, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «К» - колодязь, № 1 огорожа, № 2 ворота.

Інша ? частина зазначеного будинку належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору забудови від 20.05.1953 року, посвідченого Долинською нотаріальною конторою 21.05.1953 року, по реєстру №889/1.

В грудні місяці 2001 року вона домовилась із ОСОБА_3 про купівлю її частки будинку за 1000 гривень. Отримавши кошти, ОСОБА_3 передала їй документацію на свою частку будинку та домову книгу і вона вселилась до домоволодіння.

30.01.2002 року ОСОБА_3 знялась із реєстраційного обліку, але нотаріально вони так і не змогли посвідчити відповідну угоду купівлі продажу частини будинку, оскільки ОСОБА_3 виїхала і більше не зявлялась в м.Долинська. Де вона перебуває на даний час їй невідомо.

Фактично з грудня 2001 року вона проживає у 1/2 частині домоволодіння, яке належало ОСОБА_3, доглядає за будинком, здійснює поточні ремонтні роботи, сплачує кошти за надані послуги з енергопотсачання, підтримує порядок на присадибній ділянці, тобто добросовісно заволодівши 1/2 частиною будинку, розташованого по вул..Івана Франка, 10 в м.Долинська Кіровоградської області, відкрито та безперервно володіє нею. Вказана обставина підтверджується довідкою голови вуличного комітету вулиці ОСОБА_4 в м Долинська, що посвідчена секретарем Долинської міської ради 20.03.2015 року.

27.03.2015 року батько подарував їй належну йому 1/2 частину будинку, що підтверджується відповідним договором дарування посвідченим ОСОБА_5, приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №91. Зараз вона фактично є одноосібним власником будинку в цілому, але її право власності на 1/2 частину будинку не зареєстроване у передбаченому законом порядку.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовільнити.

Представник Долинської міської ради Кіровоградської області позов визнала повністю, не заперечує проти задоволення заявлення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безперервного володіння чужим майном.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно з п. 13 зазначеної Постанови Пленуму можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що позивач достовірно довів факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, здійснює поточні ремонти будинку та постійно підтримує його в належному стані, сплачує кошти за спожиті комунальні послуги, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на будинок не претендував.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 45,6 кв.м та житловою площею 21.5 кв. м складається з: літера «А» - житловий будинок, літ. «Б» - літня кухня-сарай, літ. «Д» - погріб, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «К» - колодязь, №1 огорожа, №2 ворота, розташованого по вулиці Івана Франка, 10 в м.Долинська Кіровоградської області, яке належало ОСОБА_3, на підставі договору забудови від 20.05.1953 року, посвідченого Долинською нотаріальною конторою 21.05.1953 року, по реєстру №889/1.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_6