Справа № 431/2167/15-ц
Провадження № 2/431/1295
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Форощука О.В.,

при секретарі Мозуль І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільської міської територіальної громади в особі Старобільської міської ради про скасування заборони на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старобільської міської територіальної громади в особі Старобільської міської ради про скасування заборони на нерухоме майно, у якому просить суд скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що була зареєстрована 28.12.2005 року за № 2756131 на підставі договору застави № 6951 від 27.12.2001 року.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що згідно до ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 18 березня 2015 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду за ним було визнано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. При реєстрації права власності у відділі Реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції йому повідомили, що в компютерній базі значиться заборона на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. В наданій йому інформаційній довідці було вказано, що підставою виникнення обтяження є договір застави від 27.12.2001 року, виданий приватним нотаріусом Озеровим О.І., вид обтяження-заборона на нерухоме майно. При цьому було вказано, що до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна цей запис було внесено 28.12.2005 року за реєстраційним номером 2756131 Старобільською державною нотаріальної конторою. Згідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Озеровим О.І., територіальна громада м. Старобільська продала будинок АДРЕСА_1 Акціонерному банку «Український комунальний банк». При цьому в договорі купівлі-продажу, в п.1.5 вказано: «Продавець свідчить, що зазначене нежитлове приміщення на момент укладення цього договору нікому іншому не подароване, іншим способом не відчужене, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав на нього у третіх осіб, відповідно до ст. 659 ЦК України, як в межах, так і за межами України, немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесене. Відсутність заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом цього договору, затверджується довідкою, виданою з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 21.07.2004 року та витягом, наданим з Державного реєстру застави рухомого майна про додаткову заставу від 21.07.2004 року. Державний нотаріус Старобільської державної нотаріальної контори надала інформацію, що дійсно 28.12.2005 року за № 2756131 було зареєстровано обтяження заборону, підстави обтяження договір застави, 6951 від 27.12.2001 року приватним нотаріусом Озеровим О.І. Підставою для внесення обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна було відмітка про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, як пояснив державний нотаріус, в 2005 році формувався Єдиний реєстр в електронній базі і всі попередні відомості з журналу переносились до електронної бази і відомості за 2001 рік були внесені в 2005 році, про те що заборона була знята, як це видно з договору купівлі-продажу, чомусь відомості внесено не було. Архівні справи приватного нотаріуса Озерова О.І. за 2005 рік були передані до обласного нотаріального архіву Луганської області і витребувати справу на цей час не можливо. Тобто на цей час виник юридичний казус: заборона була скасована, але відомості про це було внесено Єдиного реєстру, а заборону за 2001 рік внесли в 2005 році, коли вже вона була знята і було здійснено купівлю-продаж нерухомого майна. Таким чином ні реєстраційна служба, ні нотаріус не може скасувати заборону в звязку з відсутністю документів і тому він змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав власності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності.

Справа розглянута у відсутності позивача на підставі наявних доказів.

Представник відповідача Старобільської міської територіальної громади в особі Старобільської міської ради у судове засідання не зявився. У своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутності.

Справа розглянута у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що згідно до ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 18 березня 2015 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

При реєстрації права власності в відділі Реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції мені позивачу повідомили, що в компютерній базі значиться заборона на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. В наданій йому інформаційній довідці було вказано, що підставою виникнення обтяження є договір застави від 27.12.2001 року, виданий приватним нотаріусом Озеровим О. І., вид обтяження-заборона на нерухоме майно. При цьому було вказано, що до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна цей запис було внесено 28.12.2005 року за реєстраційним номером 2756131 Старобільською державною нотаріальної конторою.

Згідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Озеровим О. І., територіальна громада м. Старобільська продала будинок АДРЕСА_1 Акціонерному банку «Український комунальний банк». При цьому в договорі купівлі-продажу, в п.1.5 вказано: «Продавець свідчить, що зазначене нежитлове приміщення на момент укладення цього договору нікому іншому не подароване, іншим способом не відчужене, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав на нього у третіх осіб, відповідно до ст. 659 ЦК України, як в межах, так і за межами України, немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесене.

Відсутність заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом цього договору, затверджується довідкою, виданою з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 21.07.2004 року та витягом, наданим з Державного реєстру застави рухомого майна про додаткову заставу від 21.07.2004 року. Державний нотаріус Старобільської державної нотаріальної контори надала інформацію, що дійсно 28.12.2005 року за № 2756131 було зареєстровано обтяження заборону, підстави обтяження договір застави, 6951 від 27.12.2001 року приватним нотаріусом Озеровим О. І. Підставою для внесення обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна було відмітка про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, в 2005 році формувався Єдиний реєстр в електронній базі і всі попередні відомості з журналу переносились до електронної бази і відомості за 2001 рік були внесені в 2005 році, про те що заборона була знята, як це видно з договору купівлі-продажу, відомості внесено не було. Архівні справи приватного нотаріуса Озерова О. І. за 2005 рік були передані до обласного нотаріального архіву Луганської області і витребувати справу на цей час не можливо.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» - підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

З урахуванням вищенаведеного, суд задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Конвенції «Про захист прав людини», ст. ст. 15, 16, 19, 182, 316, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 174, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старобільської міської територіальної громади в особі Старобільської міської ради про скасування заборони на нерухоме майно задовольнити повністю.

Скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що була зареєстрована 28.12.2005 року за № 2756131 на підставі договору застави № 6951 від 27.12.2001 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук