Справа № 309/203/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Леско В.В., Кожух О.А.,

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 договору №б/н від 05.12.2011 року, який складається із Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою», відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов зазначеного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а за перевитрати платіжного ліміту сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме не сплачує кредит та відсотки за його користування у строк, встановлений договором, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 13617,23 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7341,13 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5051,47 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 100 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 624,63 грн. штрафу (процентна складова), - просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку вказану заборгованість та 243,60 грн. судових витрат.

Рішенням Хустського районного суду від 06 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю. апеляційну скаргу підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів та не подав суду доказів на підтвердження того, що між сторонами був укладений кредитний договір, а також були видані кредитні кошти, а тому дійшов висновку про відмову у позові за його недоведеністю.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №б/н, який складається із Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил наданих банківських послуг у ПриватБанку, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою». Зазначений договір є договором приєднання і укладений у відповідності до положень ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_1 був згідний з умовами укладеного договору і саме в такій формі стверджується його підписом в Заяві позичальника, в якій він надав згоду на те, що дана Заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і був згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.6).

Як слідує з Заяви позичальника, ОСОБА_1 було зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «універсальна»/ Gold в розмірі 1500 грн. Однак банком позичальнику було видано кредитні кошти в сумі 8000 грн., які ним були отримані внаслідок зміни кредитного ліміту, а саме збільшення розміру у відповідності до положень п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-яких момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання укладеного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до зазначених положень Умов та правил надання банківських послуг.

Отже, згідно укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов зазначеного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а за перевитрати платіжного ліміту сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконує, а саме не сплачує кредит та відсотки за його користування у строк, встановлений договором, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 13617,23 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7341,13 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5051,47 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 100 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 624,63 грн. штрафу (процентна складова).

Факт отримання відповідачем коштів в сумі 8000 гривень та наявність кредитної заборгованості стверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором (а.с.4- 5) та доданою до апеляційної скарги випискою про рух коштів за період з 05.07.2011 року по 05.08.2015 року (а.с.70-75) з якої слідує, що відповідач користується кредитною карткою як при оплаті товару і послуг, так і шляхом зняття з неї грошових коштів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у строк, встановлений кредитним договором, не повернув кредит та не сплатив відсотки за його користування, тому з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість в сумі 13617,23 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7341,13 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5051,47 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 100 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 624,63 грн. штрафу (процентна складова), та судові витрати в розмірі 365,40 грн. відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов і апеляційну скаргу банку слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредитну заборгованість в сумі 13617 гривень 23 копійки та судові витрати в розмірі 365 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :