Справа № 346/4662/14-ц
Провадження № 22-ц/779/644/2015
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Горейко М.Д., Бойчука І.В.,

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Всеукраїнського акціонерного банку» (ВіЕйБі банк) про захист прав споживача фінансових послуг, повернення вкладу та нарахованих відсотків, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВіЕйБі)» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року стягнуто з ПАТ «Всеукраїнського акціонерного банку» (ВіЕйБі банк) в користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу по договору банківського вкладу «Квартальний» №754550/2014 у розмірі 4025 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 52126 грн. 09 коп., судові витрати - 80 грн. сплачених за видачу довідок про курс долара та 521 грн. 26 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВіЕйБі)», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права зазначає, що Постановою Правління НБУ від 27.02.2014 року № 104 було зобов'язано банківські установи обмежити видачу грошових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Постановами Правління НБУ продовжено дію обмежень щодо видачі валютних коштів клієнтів з поточних, вкладних рахунків, тому обслуговування рахунку позивача відбувалось у відповідності до діючого законодавства та обмежень, встановлених НБУ. 28 травня 2014 року Договір банківського вкладу був достроково припинений за заявою вкладника, після чого грошові кошти в сумі вкладу були повернуті на поточний рахунок позивача на вимогу «Для виплат», як було передбачено договором. З цих обставин просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 28 лютого 2014 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі банк») укладений договір банківського вкладу «Квартальний» №754550/2014, згідно умов якого Банк відкрив позивачці депозитний рахунок та прийняв від нього 4000 доларів США на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, з щомісячною сплатою процентів за ставкою з першого по третій місяці - 12 %, з четвертого по тринадцятий місяць - 2 %. Дата вимоги вкладником вкладу - 28 березня 2015 року (а.с.3).

Згідно п. 1.6 умов вказаного договору при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, нараховуються у повному обсязі згідно договору за кожні повні 3 місяці дії вкладу, за кожний неповний 3 місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення тримісячного строку депозитного банківського вкладу, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 05.06.2014 року про намір забрати вклад і нараховані відсотки, проте ПАТ «ВіЕйБі Банк» своїм листом повідомило, що виплата коштів в іноземній валюті здійснюється у відповідності до норм Постанови НБУ №172 від 28 березня 2014 року і належні позивачу кошти виплачені не були у зв'язку з відсутністю повної суми для виплати в касі (а.с. 4 та а.с 4 на звороті)

Згідно довідки ПАТ «ВіЕйБі банк» про рух коштів по рахунку позивача, сформовану 13.08.2014 року, залишок невиплачених коштів станом на 31.07.2014 року становить 4025 доларів США (а/с 5).

Згідно довідки ТВБВ № 10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління від 21.10.2014 року за № 05-3/1486 Національним банком України з 21.10.2014 року встановлено офіційний курс гривні до дол. США - 100,00 дол. США = 1295,0582 грн., а тому виходячи з наведеного сума банківського вкладу позивача по договору банківського вкладу у розмірі 4025 доларів США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на час розгляду справи становила 52126 грн. 09 коп.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Аналогічні положення містяться і у п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача з приводу встановлення обмеження НБУ щодо зняття готівки.

Крім того, відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як передбачено ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Проте, жодних обмежень прав позивача щодо розпорядження грошовим коштами умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, не встановлено. Не надано відповідачем і доказів існування обмежень, передбачених ст.1074 ЦК України.

Окрім того, постанова правління НБУ №328 від 01 червня 2014 року щодо обмеження зобов'язань банків за вкладами фізичних осіб, на яку посилається ПАТ «ВіЕйБі Банк», є підзаконним нормативно-правовим актом, який суперечить ч. 2 ст. 1060 ЦК України, умовам договору банківського вкладу, а тому не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Слід зазначити також, що укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем порушено умови договору строкового банківського вкладу та вимоги чинного законодавства України і зобов'язання щодо повернення ним суми банківського вкладу та процентної ставки по вкладу, то суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної заборгованості.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення в ПАТ «ВіЕйБІ Банк» ще не було запроваджено тимчасової адміністрації (а.с.52-53).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, твердження апелянта про неправомірність повернення позивачу грошових коштів є безпідставними в зв'язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів на їх підтвердження.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, так як стягнув із них в користь позивача судовий збір та витрати за видачу йому довідки банку щодо курсу валют /80 грн./,оскільки суд вирішив дане питання на підставі поданих позивачем доказів відповідно до вимог ст.ст.87, 88 ЦПК України /а.с.7,27-28 грн./.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308,313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВіЕйБі)» відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: М.Д. Горейко

І.В. Бойчук