АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________ Провадження: № 22-ц-/790/2052/15 Головуючий: 1 інстанції Справа: № 635/304/14-ц Сітбаталова Н.І. Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі: ПАТ КБ «Приватбанк) звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненим, у якому вказував на те, що 25 лютого 2008 року між банківською установою та позичальником ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № HAE5GK01270001, згідно якого останньому на умовах платності, строковості та забезпеченості було надано кредит у розмірі 26 893,75 доларів США з кінцевим строком його погашення 24 лютого 2023 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами в розмірі, визначеному в договорі.

За умовами вказаного кредитного договору позичальник ОСОБА_2 зобовязався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами рівними частинами - щомісячними ануїтетними платежами згідно з обумовленим сторонами графіком погашення кредитної заборгованості.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань за вказаним Кредитним договором, того ж дня, тобто 25 лютого 2008 року, між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений Договір іпотеки б/н, за яким останній передав в іпотеку банківській установі належний йому на праві приватної власності житловий будинок № 6 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Банківська установа свої договірні зобовязання за Кредитним договором № HAE5GK01270001 від 25 лютого 2008 року виконала в повному обсязі, надавши позичальнику ОСОБА_2 кредит у вищезазначеному розмірі.

Проте, на відміну від банківської установи, позичальник ОСОБА_2 узяті на себе зобовязання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами, у звязку з чим станом на 26 грудня 2013 року утворилася значна кредитна заборгованість, загальний розмір якої становить 28 375,08 доларів США (в еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 226 716,92 грн.) та складається з заборгованості за кредитом - 18 799,38 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами 5 510,25 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 221,48 дол. США, а також нарахованої банком пені за порушення позичальником своїх договірних зобовязань в сумі 2 462,98 дол. США та штрафів: 31,29 дол. США (фіксована частина), 1 349,70 дол. США (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальник ОСОБА_2 у добровільному порядку повертати банківській установі запозичені грошові кошти не бажає, а письмова вимога банку про усунення порушень узятих на себе договірних зобовязань, направлена на адресу останнього, з вимогою добровільно звільнити житловий будинок, позитивних наслідків не дала й залишилися без відповідного реагування, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № HAE5GK01270001 від 25.02.2008 року в розмірі 28 375,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.10.2013 року складає 226 716,92 гривень:

- звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок № 6 загальною площею 53,50 кв.м., житловою площею 18,90 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;

- виселити відповідача ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, зі зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі ДМС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаного будинку;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати, понесені ним по справі.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором № HAE5GK01270001 від 25.02.2008 року в розмірі 226 716,92 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок № 6 літ. «А-1», деревяний, загальною площею 53,50 кв.м., житловою площею 18,90 кв.м., з надвірними будівлями: літ. «Б» сарай, літ. «В» сарай, літ. «Г» льох, літ. «Д» льох, № 1-4 огорожа, який розташований по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. 25.02.2008 року за реєстровим № 423, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за № 20337783, згідно з витягом № 29534546.

Надано позивачу - ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмета іпотеки - вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами з укладанням від імені відповідача ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку, визначених ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладення договору купівлі-продажу.

Надано позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» право на проведення усіх дій, повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на отримання у приватного нотаріуса ХМНО Бакумової А.В. дублікату договору купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями від 25.02.2008 року, а також на виготовлення оригіналів копій і дублікатів правовстановлюючих документів та технічної документації на цей житловий будинок з надвірними будівлями.

Постановлено виселити відповідача ОСОБА_2 з належного йому житлового будинку № 6, розташованого по АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки, без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

У задоволенні іншої частини заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» вимог судом першої інстанції відмовлено.

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання судових витрат по справі, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2 267,17 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду першої інстанції.

Не погодившись частково із таким рішенням районного суду, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення в частині, що стосується відмови у задоволенні його позовних вимог про надання йому права на отримання кадастрового номеру земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення про їх задоволення.

В обґрунтування своєї скарги апелянт ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що частково призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі покупцеві неможливо без надання ПАТ КБ «Приватбанк» права на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований заставлений житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки кадастровий номер земельної ділянки за приписами ч. 2 ст. 377 ЦК України, ч. 6 ст. 120 ЗК України є істотною умовою договору купівлі-продажу нерухомого майна, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в оскаржуваній його частині відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, частковій зміні, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Однак, у даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення в оскаржуваній його частині не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», що стосується надання йому права на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення між сторонами іпотечного договору від 25 лютого 2008 року, яким забезпечувалося виконання кредитних зобовязань позичальника ОСОБА_2, останній не був власником земельної ділянки за вказаною адресою.

Однак, із таким висновком районного суду судова колегія погодитися не може, оскільки цей висновок не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно приписів ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що повязане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, на зазначені норми матеріального права належної уваги не звернув, у звязку з чим безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», що стосується надання йому права на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, чим фактично унеможливив виконання ухваленого ним же по справі рішення.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року в оскаржуваній його частині не може бути визнане законним, обґрунтованим, а тим паче справедливим, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінити це судове рішення, скасувавши його в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про надання йому права на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, та ухваливши в цій частині позовних вимог нове рішення про їх задоволення.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст.ст. 15, 377, 626, 627, 628, 638, 655, 656 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року - змінити, скасувавши його в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про надання йому права на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки.

Доповнити резолютивну частину зазначеного судового рішення наступним абзацом:

Надати Публічному акціонерному товариству Комерційного банку «Приватбанк» право на проведення дій щодо оформлення та отримання кадастрового номеру земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розташований предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами літ. «А-1», житловою площею 18,90 кв.м., загальною площею 53,50 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. за реєстровим № 423.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: