Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Котляр А.М. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 337/6065/14
10 березня 2015 року Справа № 22ц/778/1296/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Кримська О.М., Подліянова Г.С.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014 року у справі за позовом Запорізького Концерну "Міські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплат послуг теплопостачання та гарячої води, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Концерн "Міські теплові мережі" (далі-Концерн) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплат послуг теплопостачання та гарячої води, посилаючись на те, що відповідач, який мешкає в АДРЕСА_1, з 1 жовтня 2011 року по 31 травня 2014 року не в повній мірі оплатив послуги за теплопостачання та гарячої води. Тому просив стягнути борг у сумі 3405 грн. 74 коп..

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014 року з'явленні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач покликав скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд неправильно встановив обставини справи щодо наявності договірних відносин з позивачем, правил, кількості послуг, показників розрахунку та неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308,303,309 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог закону та може змінити рішення у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Із матеріалів вбачається наступне.

Відповідач мешкає в АДРЕСА_1.

Відносини з приводу постачання фізичних осіб теплової енергії регулюються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про теплопостачання" та Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо ст.13 Закону.

Опалення - підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій і т.п.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

За ст.11 ЦПК підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.19,25 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон).

Відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена.

Нормами ст.19 Закону окреслено, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2014 року виконавцем послуг теплопостачання та гарячої води визначено Концерн "Міські теплові мережі" (а.с.45,47).

Судом першої інстанції з'ясовано, що відповідач ухиляється від оплати послуг з теплопостачання, які фактично були спожиті ним за періоди зазначені в позові.

Із наявних розрахунків спостерігається, що, починаючи з 1 жовтня 2011 року по 31 травня 2014 року, відповідач не вносив плату за використані послуги (а.с.7,8,9).

Згідно п.7,21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

Розрахунки виконані за затвердженими нормами (а.с.45-61).

Розмір боргу визначений у сумі 3405 грн. 74 коп. (а.с.11).

За ст.526 ЦК зобов'язання мають виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону окреслено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст. 32 Закону).

При дослідженні боргових обов'язків відповідача, суд дослідив документальні матеріали, які характеризують обґрунтованість розрахунку і запереченнями з цього питання вони не спростовуються.

Наведені приписи, суд першої інстанції врахував.

Отже, суд обґрунтовано поклав на відповідачів відповідальність про погашення боргу.

На цьому фоні, колегія погоджується з рішенням суду, а наведені у скарзі аргументи для скасування судового рішення є неприйнятними.

Втім, апеляційний суд наголошує на тому, що з"ясовуючи обставини справи в частині періоду заборгованості, районний суд зробив неправильні висновки щодо їх часових меж.

Так, при зверненні до суду Концерн стверджував, що несплачені спірні кошти не були внесені відповідачем з 01.10.2011 року по 31.05.2014 року й суд першої інстанції фактично погодився з цими часовими межами, проте у рішенні безпідставно вбачив інші етапи.

В такому разі, рішення суду щодо часу заборгованості має бути змінено.

Керуючись ст.307,303,308,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014 року у цій справі в частині визначення періоду заборгованості "з 01.04.2011 року по 01.07.2014 року" та "з 01.10.2011 року по 01.05.2014 року" змінити на "з 01.10.2011 року по 31.05.2014 року".

Решту рішення залишити без змін.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: