Справа № 564/1111/15-ц
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуюча суддя - Грипіч Л. А.
при секретарі - Мельник Р. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Б.А.Н.К. юей" про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ПП "Б.А.Н.К.юей" про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів.
В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 18.03.2011р сторони уклали договір №003436, згідно умов якого відповідач зобов'язався надати позику в сумі 25 тисяч гривень на придбання будівельних матеріалів.
В зв'язку з тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, та крім того, пунктом 8.2 додатку №2 до Договору визначено, що при розірванні договору відповідач не відшкодовує Гарантійний платіж, три чистих внески та адміністративні витрати ні за яких умов, які позивачем були сплачені, ОСОБА_1 просить визнати недійсним укладений Договір, як правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, який є недійсним та просить стягнути з відповідача 8506,78грн сплачених на виконання договору внесків.
В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
На виконання умов договору позивачем було внесено 875 грн первинного реєстраційного внеску, та кілька років сплачувались чисті платежі (по 297,62грн) та адміністративні витрати (внесок в сумі 105грн), що стверджується долученими позивачем квитанціями.
Таким чином, в суді встановлено та підтверджено наданими документами, що позивачем на виконання умов договору було здійснено оплату реєстраційного платежу та часткова оплата адміністративних витрат і чистий платіж на загальну суму 8506,78грн. Вказані дії були вчинені позивачем на виконання умов Договору передбачених статтею 3 Договору, додатком №1 та №2 до Договору.
Пунктом 8.2 додатку №2 до зазначеного спірного договору визначено, що при розірванні договору відповідач не відшкодовує Гарантійний платіж, три чистих внески та адміністративні витрати ні за яких умов.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника) (пункт 2 ч. 3 ст. 18); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 ч. 3 ст. 18).
Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом), обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним Договору №003436 від 18.03.2011р та стягнення коштів з відповідача є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі.
Крім цього позивач при подачі позову до суду, була звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як споживач за позовом, що пов'язаний з захистом прав споживачів.
Тому згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 202-204, 215, 526, 651, 653, 901, 907 ЦК України, ст.ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Б.А.Н.К. ЮЕЙ" про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів - задовольнити.
Визнати недійсним укладений між Приватним підприємством "Б.А.Н.К.юей" та ОСОБА_2 договір від 18 березня 2011 року №003436.
Стягнути з Приватного підприємства "Б.А.Н.К.юей" на користь ОСОБА_2 8506(вісім тисяч п'ятсот шість)грн 78коп сплачених на виконання договору від 18 березня 2011 року №003436.
Стягнути з Приватного підприємства "Б.А.Н.К.юей" на користь держави судовий збір в розмірі 243(двісті сорок три)грн гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_3