ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
- головуючого судді Дзюбича В.Л.
- з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором грошової позики ,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 205000 грн. боргу за договором грошової позики від 04.11.2013 р. та 3454.11 грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання.
Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04.11.2013 р. він позичив відповідачеві ОСОБА_2 205000 грн., які остання зобов»язувалася повернути до 15.03.2014 р. У зазначений строк відповідач зобов»язання за договором позики не виконала, боргу не повернула і на неодноразові звернення з приводу його погашення не реагує. Тому, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договорами грошової позики та три відсотки річних у зв»язку із неналежним виконанням грошового зобов»язання.
У судове засідання позивач не з»явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з"явилася з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до розписки від 04.11.2013 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 205000 грн., зобов»язавшись повернути їх до 15.03.2014 р.
Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що зобов»язань вз»ятих на себе згідно вище зазначеного договору позики відповідач не виконала, грошові кошти в сумі 205000 грн. за договором позики від 04.11.2013 р. позивачу не повернула .
Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Період прострочки виконання грошового зобов»язання за розпискою від 04.11.2013 р. це період з 16.03.2014 р. до 07.10.2014 р. включно (кінцева дата розрахунку позивача ) і становить 205 днів, отже 3% річних від простроченої суми ( 205000 грн.) становитимуть 3454.11 грн. (3% : 365 : 100 * 205 днів * 205000 грн. суми боргу = 3454.11 грн.).
Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявність розписки, якою стверджується отримання відповідачем позики у сумі 205000 грн., а також зважаючи на те, що відповідачем не надано, а у судовому засіданні не здобуто доказів повернення позивачу суми боргу, суд приходить до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договором грошової позики від 04.11.2013 р. в розмірі 208454.11 грн., з яких: 205000 грн. - сума боргу, 3454.11 - три проценти річних за прострочення грошового зобов»язання.
Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 2084.54 грн. сплаченого останнім судового збору.
Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст.526, ч.1 ст.612, ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, ст.88 ЦПК України, суд ,-
Позов задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; АДРЕСА_2) заборгованість за договором грошової позики від 04 листопада 2013 року в сумі 208454.11 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; АДРЕСА_2) - 2084.54 гривень судового збору.
Копію рішення надіслати сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду .
Головуючий - суддя Дзюбич В.Л.