АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Національний банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Наконечної Альони Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 1 вересня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа - НБУ, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 1 вересня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та переданням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про підсудність справи.

Представник апелянта посилається на ті обставини, що провадження у справі відкрито з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки відповідно до ст. 109 ЦПК України позов мав пред'являтися за місцезнаходженням ПАТ КБ «Приватбанк». Також зазначає, що позивач не є споживачем банківських послуг, тому на неї не розповсюджується положення Закону України «Про захист прав споживачів».

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» -Кахраманов Р.Н. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу просили відхилити, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

_____________________________________________________

Справа № 759/13821/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14827/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представник третьої особи НБУ, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

За загальним правилом, встановленим частиною 2 статті 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Водночас, положеннями ч. 5 ст. 110 ЦПК України споживачам надано право звертатися до суду з позовами, що стосуються захисту їх прав, за власним зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Згідно з позовною заявою, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому, посилаючись на порушення її прав, як споживача банківських послуг, просили повернути грошові кошти за договорами банківського вкладу.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2 НОМЕР_1, виданого Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 23 жовтня 2001 року, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача є АДРЕСА_1.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість відкриття провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Доводи апелянта щодо необхідності пред'явлення позову на підставі ч. 2 ст. 109 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача, не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону та є безпідставними, оскільки ч. 5 ст. 110 ЦПК України чітко передбачає альтернативну підсудність справ про захист прав споживачів.

Колегія суддів не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що спірні договори банківського вкладу не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 1058 ЦК України передбачено, що договір банківськоговкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Водночас, статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15) оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, на правовідносини сторін, що виникли внаслідок укладення між ними договорів банківського вкладу, розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та не беруться до уваги колегією суддів.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Наконечної Альони Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова