АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3646/15 Головуючий 1 інст. Бобко Т.В.
Справа № 635/2988/14-ц Доповідач - Міненкова Н.О.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Міненкової Н.О.

суддів Кругової С.С..,Зазулинської Т.П.

за участю секретаря Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором; та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії, ОСОБА_3 про визнання договору поруки неукладеним -

встановила:

В квітня 2014 року позивач звернувся у суд з позовом який в подальшому був укладений до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те що 14 грудня 2011 року між Пат «Дочірній Банк Сбербанку Росії » та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 4107-ФО/2011/126, відповідно до умов якого банк зобовязав я надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 80000 гривень на поточні потреби, а відповідач зобовязався повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 31 % річних, при цьому відповідач зобовязався сплачувати в рахунок погашення заборгованості відповідно до графіку, встановленого Додатком № 1. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_4 14 грудня 2011 року був укладений договір поруки № 4107-ФО/2011/126/S , відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань ОСОБА_3.

Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору , не здійснював платежі в рахунок заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим утворилась заборгованість, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

З зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії, ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним ,та посилався на те що договір поруки ним був частково підписаний та в звязку з погрозами з боку ОСОБА_3 так як останній був його керівником, а договір поруки № 4107-ФО/2011/126/S він взагалі не підписував. В уточнених позовних вимогах просив визнати договір поруки неукладеним та стягнути на його користь витрати на правову допомогу.( а.с.217 т.1).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 130388 грн. 32 коп., у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, поручителя за договором поруки. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 31 березня 2014 року, в межах строків позовної давності представник Банку звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вважає. що судом необґрунтовано застосована норма ч.4 ст. 559 ЦК, так як предявлення вимоги до поручителя, є як направлення /вручення/ йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову.

У звязку з порушенням боржником графіку погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою ст. 1050 ЦК та п. 8.3 договору право на односторонню зміну договору, надіславши 18.02.2014 року вимогу, у тому числі і поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту. Заборгованість виникла за період з листопада 2013 року по березень 2014 року у звязку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що договором поруки не встановлено строк його дії, а тому до суду Банк повинен звернутися протягом шести місяців, з дня настання вимоги, який був позивачем пропущений.

Судом було встановлено, що прострочення чергової частини платежу за кредитним договором відбулося у січні 2013 року, що підтверджується випискою з рахунку боржника ОСОБА_3. ОСОБА_4, як поручителю було направлено повідомлення вимогу № 4068/7/18-5-1 від 03 липня 2013 року, щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором та надано строк для сплати заборгованості. У вимозі чітко зазначено, що у разі несплати поручителем протягом 10 днів заборгованості з моменту отримання поштового відправлення, Банк скористається правом вимоги дострокового повернення заборгованості шляхом звернення до суду. З вимогою про сплату заборгованості до поручителя позивач звернувся лише у квітні 2014 року, після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Цей висновок суду узгоджується з частиною четвертою ст. 559 ЦК України, в якій зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п 6.4 договору поруки, договір поруки припиняється у випадку неналежного виконання позичальником усіх зобов'язань, передбачених в ст.2 договору поруки у ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється.

В кредитному договорі строк виконання зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту 13 грудня 2016 року.

В зобов'язаннях з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання( ч.5 ст. 261).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом пред'явлення вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

За змістом ст. 261 ЦК початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судова колегія з висновком суду першої інстанції погоджується та вважає, що суд постановив рішення яке відповідає вимогам ст. 213,214 ЦПК України. Висновки суду першої інстанції також узгоджуються з правовими позиціями ВСУ, висловленими в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №-6-3цс13 та № 6-116цс13.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дочірній банк Сбербанку Росії відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -