провадження №2/279/352/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Коростенський районний сектор Управління Державної міграційної служби,Головне управління Державної міграційної служби у Житомирській області , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку- ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить усунути перешкоди в користуванні її власністю будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 08 грудня 2014 року закінчився договір найму житлового приміщення, фактично відповідачка за даною адресою не проживає, але добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася , надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, підтримала позовні вимоги .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.23,26).

Представник Коростенського районного сектору Державної міграційної служби та Головного управління Державної міграційної служби в Житомирській області в судове засідання не з'явились, надали заяви про слухання справи без їх участі. При таких обставинах суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 частково, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 14 грудня 1991 року.

08 грудня 2009 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір найму жилого приміщення строком на 5 років, термін дії якого припав на 08 грудня 2014 року. 23 вересня 2014 року позивачка ОСОБА_1 в письмовій формі повідомила відповідачку про необхідність виселення та зняття з реєстраційного обліку. В будинку були зареєстровані відповідачка та її неповнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_2 виселилася із будинку позивачки в добровільному порядку до закінчення терміну дії договору, тобто до 08 грудня 2014 року.

Однак, з реєстраційного обліку не знялась і відмовляється це зробити в добровільному порядку.

Реєстрація відповідачки з дитиною створює перешкоди позивачці у користуванні правом власності.

Конституцією України (ст.4) та ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї , інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.168ч.1 Житлового кодексу України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем.

Матеріалами справи встановлено, що договір найму житлового приміщення укладений строком на 5 років. Термін дії договору закінчився 08 грудня 2014 року. Ще у вересні 2014 року відповідачка була належними чином повідомлена про закінчення терміну дії договору та необхідність зняття з реєстраційного обліку. Однак, фактично звільнивши житлове приміщення, відповідачка не знялася із реєстраційного обліку.

При таких обставинах суд вважає, що вимоги підлягають до задоволення.

Суд вважає безпідставними також вимоги позивача щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

позбавлення права власності на житлове приміщення;

· позбавлення права користування житловим приміщенням;

· про виселення;

· про визнання особи безвісно відсутньою;

· оголошення особи померлою.

Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Відповідно, на підставі вказаного рішення про відповідачка має бути знята з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України , 386 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк після його проголошення апеляційної скарги .

Суддя Коваленко В. П.