Справа № 301/521/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2015 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М. О., перевіривши заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно.

Ухвалою від 11.03.2015 року провадження по даній справі відкрито і така призначена до судового розгляду на 19.03.2015 року на 13.30 годин.

Крім того, позивачем подано клопотання про забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на грошові кошти та на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також обмеження відповідачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Заяву мотивовано тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно не виконують свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення бору, сума якого є значною, можуть відчужити майно, що належить їм на праві власності, і з метою уникнення виконання зобовязань покинути територію України, що, у разі задоволення позову, унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ч.3 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач просить забезпечити позов по справі, у тому числі, шляхом накладення арешту на грошові кошти та на все нерухоме і рухоме майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №20/11-02 від 01.12.2011 року, його борг перед ПАТ АБ «Укргазбанк» становить 278901,46 грн.

Виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором забезпечено, у тому числі, договором іпотеки від 01.12.2011 року №20/11-01.

Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, яке розташовано в м. Іршава, вул. Промислова, №7 та належить на праві власності іпотекодавцю відповідачці ОСОБА_2, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 357,7 кв.м., та земельна ділянка, кадастровий номер :06:007:0130, площею 0,0656 га.

Вказаний договір іпотеки зареєстрований у державному реєстрі іпотек, а на предмети іпотеки житловий будинок та земельну ділянку, накладено обтяження у виді заборони їх відчуження.

Пунктом 2.2 договору іпотеки №20/11-01 від 01.12.2011 року передбачено, що вартість предмету іпотеки визначено у розмірі 865246 грн. (вартість земельної ділянки 44246 грн., а вартість будинку 821000 грн.).

Відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи наведене вважаю, що заява в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, а також грошові кошти відповідачів є безпідставною і неспівмірною із заявленими позовними вимогами, оскільки загальна сума вартості іпотечного майна значно перевищує суму боргу за кредитним договором.

Крім того, з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна вбачається, що на предмети іпотеки житловий будинок та земельну ділянку, накладено обтяження у виді заборони їх відчуження, тому невжиття заходів забезпечення позову, про які клопоче позивач, не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач просить забезпечити позов, у тому числі, і шляхом обмеження відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Однак, перелік видів забезпечення позову, що визначений ст. 152 ЦПК, не містить такого виду, як тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 152 ЦПК), оскільки відповідно до ст. 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України, тобто за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не має.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України,

у х в а л и л а :

у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд

Суддя: М. О. Пітерських