Справа № 386/68/15-ц
Провадження № 2/386/68/15
28 серпня 2015 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» , третя особа - Відділ Держземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області про визанання недійсними договорів оренди землі від 05.05.2011 року за НОМЕР_4 та за НОМЕР_1
Представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом в якому вказала , що 01.03.2005 року між матір»ю позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та СТОВ «Урожай» було укладено договір оренди землі строком на 10 років .
Відповідно до даного договору в оренду СТОВ «Урожай» була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 5,41 га , яка розташована на території Молдовської сільської ради і належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 померла .
Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину , 13.03.2009 р отримала свідоцтво про право на спадщину на підставі якого 24.03.2010 року їй було видано державні акти на право власності на земельні ділянки площею 2,88 га та 2,53 га.
В 2014 року зі слів родичів , які проживають в АДРЕСА_1 позивачу стало відомо , що 05.05.2011 року між нею та відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок , які були зареєстровані у відділі Держкомзему Голованівського району Кіровоградської області .
22.12.2014 року у відповідь на її звернення відділом Держкомзему в Голованівському району Кіровоградської області їй було надано копії двох договорів оренди земельних ділянок від 05.05.2011 року та копію договору оренди земельної ділянки матері ОСОБА_2 площею 5,41 га .
Позивач стверджує , що не мала наміру укладати з відповідачем договори оренди землі від свого імені навіть після закінчення строку дії попереднього договору , укладеного між СТОВ «Урожай» та її покійною матір»ю. Вона постійно проживає в АДРЕСА_2 , у травні 2011 року взагалі не приїздила в АДРЕСА_1 . З пропозицією про укладення договорів ні вона до відповідача , ні відповідач до неї не зверталися . Договори оренди землі від 05.05.2011 року вона з відповідачем ніколи не укладала та не підписувала. У розділі « підписи сторін» у графі «орендодавець» в договорах оренди землі підпис від імені ОСОБА_1 виконаний невідомою особою , їй вказаний підпис не належить .
За таких умов , зважаючи на відсутність будь-якого волевиявлення позивача, направленого на укладення оспорюваних договорів оренди землі та невідповідність їх змісту її внутрішній волі , представник позивача вважає , що зазначені договори від 05.05.2011 року мають бути визнані недійсними , як такі , що вчинені без дотримання вимог ч. 1, ч. 3 ст. 203 ЦК України .
Представник позивача просить визнати недійсними договори оренди землі від 05.05.2011 року, укладені між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай», зареєстровані у відділі Держкомзему у Голованівському районі 05.05.2011 року за № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1, стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» на користь позивача понесені нею судові витрати.
В судовому засідання представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі , пояснив , що позивач ОСОБА_1 є людиною похилого віку , проживає в АДРЕСА_2 , в зоні АТО , з»явитися до суду не може , тому надала довіреність на представлення її інтересів . Після смерті матері позивач прийняла у спадщину земельну ділянку , що належала її матері , отримала 2 Державних акти, але договори оренди від свого імені не укладала , відповідач їй цього не пропонував і наміру укладати договори оренди вона не мала , оскільки строк дії договору , укладеного ОСОБА_2 , не закінчився .
Орендну плату в натурі або в грошовій сумі позивач не отримувала .
Підписи в договорах оренди землі від 05.05. 2011 року вчинені не позивачем , а іншою особою , що підтверджено експертним висновком .
Особа , яка вчинила підписи в договорах оренди землі від 05.05.2011 року навіть не намагалась наслідувати підпис позивача.
Просить позов задовольнити , визнати недійсними договори оренди землі , укладені між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» 05.05.2011 року , стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору та витрати за проведення судово-почерковознавчої експертизи .
Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав і суду пояснив , що в 2010 році СТОВ «Урожай» в усній формі пропонувало орендодавцям переукласти договори оренди землі на нових умовах і відповідач збільшить розмір орендної плати , люди погоджувались.
ОСОБА_1 відповідач письмові пропозиції не надсилав , до неї в Донецьку область ніхто не виїздив . Вважає , що свою згоду на укладення договорів вона підтвердила тим , що в 2011-2014 рр отримувала орендну плату в більшому розмірі , передбаченому спірними договорами .
Позивач отримувала орендну плату постійно, можливо через довірену особу , чи була письмова довіреність йому не відомо. Підписувала ОСОБА_1 договори оренди землі особисто чи через довірену особу пояснити не може , але оскільки орендна плата їй була збільшена вважає , що згоду на укладення договорів вона давала .
Оскільки ОСОБА_1 уклала договори оренди в 2011 році , до суду звернулася в 2015 році,просить застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність та наслідки, передбачені п.4 ст. 267 ЦК України і відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі .
Третя особа - представник відділу Держземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області в судове засідання не з»явився , надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність .
В судові засідання 16.07. та 28.08.2015 року представник позивача ОСОБА_4 не з»явився без поважних причин , тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Суд, заслухавши представника позивача , представника відповідача , дослідивши заяву третьої особи та матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно приписів ст.. 13 , 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі , підлягає державній реєстрації і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. При цьому право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» зазначено , що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
В правових позиціях Верховного Суду України, викладених у Постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, також зазначено , що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".
Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦК України).
Судом встановлено , що мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , будучи власником земельної ділянки № 325 площею 5,41 га, розташованої на території Молдовської сільської ради Голованівського району , 01.03.2005 року уклала з СТОВ «Урожай» договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років .
Договір було зареєстровано в Голованівському відділі КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 29.06.2005 року за № 328 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 померла .
Вказану земельну ділянку успадкувала її донька -позивач ОСОБА_1 , 13.03.2009 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на підставі якого 24.03.2010 року їй було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 площею 2,88 га та на земельну ділянку № НОМЕР_7 серії НОМЕР_8 площею 2,53 га , загальна площа ділянок 5,41 га , а/с- 183,184, т. 1 .
Оскільки строк дії договору оренди землі , укладеного матір»ю позивача ОСОБА_2, закінчувався в червні 2015 року , в 2010 році після отримання Державних актів на право власності на земельні ділянки позивач нових договорів оренди не укладала , в 2011 році в АДРЕСА_1 не приїздила , орендну плату не отримувала.
В 2014 році , перед закінченням строку дії договору оренди землі , укладеного ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 від родичів , які проживають в АДРЕСА_1 дізналася , що нібито вона в 2011 році уклала з СТОВ «Урожай» договір оренди землі на 10 років , тому звернулася в відділ Держземагенства в Голованівському районі з проханням, в разі наявності , надіслати їй копії договорів оренди землі , укладених між нею та СТОВ «Урожай» та копію договору оренди землі , укладеного між СТОВ «Урожай» та ОСОБА_2
22.12.2014 року за вих. № 984/02/01/11 начальник відділу Держземагенства в Голованівському районі ОСОБА_5 надіслав позивачу ОСОБА_1 на її адресу , тобто в АДРЕСА_2 , копії договорів оренди земельних ділянок, укладених між нею та СТОВ «Урожай» на підставі Державних актів серії НОМЕР_8 та серії НОМЕР_6 та копію договору оренди земельної ділянки, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії НОМЕР_9 , а/с- 10 т. 1 .
Лише отримавши копії договорів оренди землі від 05.05.2011 року позивач ОСОБА_1 переконалася , що договори оренди землі від 05.05.2011 року , укладені від її імені , існують і підписи в договорах вчинені невідомою особою , 10.01.2015 року звернулася до суду за захистом своїх прав.
З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-почерковознавчої експертизи № 185 від 15.06.2015 року слідує , що підписи , розташовані у графах «орендодавець» договорів оренди землі , укладених між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» в особі директора ОСОБА_6 на земельні ділянки площею 2,53 га та 2,88 га, в розділах «орендодавець» в додатках до договорів оренди землі , в план-схемах земельних ділянок та в графах «власник землі» в актах про передачу та прийом земельних ділянок , розташованих в технічних справах , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування справжнього підпису ОСОБА_1, підписи вчинені однією особою , а/с- 5-18, т. 2 .
Посилання представника відповідача на те , що пропозиція про укладення договорів була зроблена позивачу в 2010 р і позивач підтвердила свою згоду на укладення договорів тим , що в 2011-2014 рр отримувала орендну плату в більшому розмірі , тобто їй було відомо про існування таких договорів з 2011 року і вона пропустила строк звернення до суду не заслуговують на увагу і повністю спростовуються його особистими поясненнями про те, що йому не відомо підписувала договори ОСОБА_1 особисто чи через довірену особу , не відомо хто отримував орендну плату , не відомо чи була довіреність від ОСОБА_1 на іншу особу , зверненням позивача в Держкомзем за копіями договорів , які вона б мала в разі укладення їх особисто , саме в грудні 2014 року , а не в 2011 році , перебуванням її в 2011 році в Донецькій , а не в Кіровоградській області та експертним висновком , який беззаперечно підтвердив , що підписи в договорах оренди землі вчинено не ОСОБА_1 , а іншою особою .
Факт отримання орендної плати позивачем ОСОБА_1 в 2011 -2014 рр також спростовується відомостями на видачу орендної плати , в яких зазначено , що ОСОБА_1 отримувала кошти за земельні паї в різних сумах .
Разом з тим , з пояснень представника відповідача слідує , що орендну плату власники земельних паїв отримували в натуральній формі , тобто зерном .
Крім того , під час огляду відомостей в судовому засіданні встановлено , що прізвище ОСОБА_1 в відомостях за 2009 рік відсутнє , тобто орендну плату в 2009 р ніхто не отримував , а/с- 78-85, т. 1 , але в довідці № 52 від 17.02.2015 року про отримання орендної плати ОСОБА_1 зазначено , що в 2009 році вона отримала орендну плату в сумі 1399,20 грн , а/с- 77 , т. 1 . В відомостях за 2010-2011 рр підписи від імені ОСОБА_1 вчинено ОСОБА_7 , а/с- 90,99, т. 1 , в відомостях за 2012 р на а/с- 11,114, т. 1 , підписи взагалі відсутні , інші підписи в відомостях за 2010-2012 рр навіть наближено не схожі на підписи ОСОБА_1 , вчинені невідомими особами . Відомості за 2013 рік представником відповідача не надано , в відомостях за 2014 р підписи вчинено також ОСОБА_7 , що в черговий раз спростовує пояснення представника відповідача про отримання позивачем орендної плати в будь-якому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені.
Таким чином , суд вважає доведеним , що договори оренди землі від 05.05.2011 року позивач ОСОБА_1 особисто не підписувала , повноваження на це іншій особі не надавала , що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на їх укладення і є підставою для визнання правочинів недійсними в зв»язку з відсутністю волевиявлення сторони правочину .
Особа ,яка підписала договори оренди землі від 05.05.2011 року , укладені від імені позивача ОСОБА_1, не була її представником і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача .
Факт підписання договорів оренди землі від 05.05.2011 року іншою особою повністю підтверджений експертним висновком № 185 від 15.06.2015 року , який суд визнає належним та допустимим доказом .
Будь-яких доказів на спростування експертного висновку , а також на підтвердження доводів , на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях , суду не надано.
Судово-почерковознавча експертиза проведена відповідно до вимог ЦПК України та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та проведення експертиз , зразки підпису позивача надані представником позивача і зазначені як належні позивачу , кожний документ зі зразком оглянутий представником відповідача , судом , ідентифікований і зазначений в ухвалі суду .
Експериментальні зразки відбирались за ухвалою суду іншим судом за місцем проживання позивачки , досліджуваний матеріал надано представником відповідача та належним чином витребуваний судом з відділу Держкомзему .
Підстав для проведення повторної експертизи суд не вбачає , оскільки експертний висновок не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумнівів в його правильності , не містить істотних порушень , які б призвели до обмеження або обмежили права та обов»язки інших осіб .
Не вбачає суд підстав для застосування положень ст..ст. 261,267 ЦК України , оскільки позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав після 22.12.2014 року і вже в січні 2015 року звернулася до суду .
Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному об'ємі.
Викладене підтверджується копією Договору оренди землі від 05.03.2005 року , а/с- 7-9, т. 1 , копією листа з Держкомзему в Голованівському районі № 984/02/01-11 від 22.12.2014 р , а/с- 10 , т. 1 , копіями Договорів оренди землі від 05.05.2011 року , а/а-11-14,16-19, т. 1, копіями актів про передачу та прийом земельної ділянки , а/с- 15,20,т. 1, довідкою №52 від 17.02.2015 р , а/ 77, т. 1 , копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв в 2009-11 рр в АДРЕСА_1 , а/с- 78-106, т. 1 , копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв продукцією в 2012 р, 2014 р в АДРЕСА_1 , а/с- 108--137,140-151 т. 1 , копіями видаткових касових ордерів від 26.11.2013 р , а/с- 138 ,139, т. 1 , копіями Державних актів , а/с- 183,184, т. 1 , витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок , а/с- 185, 186,т. 1 висновком судово - почерковознавчої експертизи № 185 від 15.06.2015 року , а/с- 5,18, т. 2 , копією паспорта позивача ОСОБА_1 , а/с- 19,20, т. 2 , не викликає сумніву ,є достовірним.
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача .
Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213-215,218 ЦПК України , ст.ст.93,124-126,141 Земельного кодексу України , ст.ст.202,203,210, 215,218,261,267 ,274 , 319,321,387, 391,651,653,773,783 ЦК України , ст.ст. 7,13,15,16,17, 24,25,27,30,32 Закону України «Про оренду землі», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд
Позов ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» , третя особа - Відділ Держземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області про визанання недійсними договорів оренди землі від 05.05.2011 року за НОМЕР_4 та за НОМЕР_1 задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди землі без номера , укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» 05.05.2011 року, зареєстрований в відділі Держкомзему у Голованівському районі в книзі реєстрації договорів оренди землі по Молдовській сільській раді 05.05.2011 року за № НОМЕР_1.
Визнати недійсним договір оренди землі без номера , укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» 05.05.2011 року, зареєстрований в відділі Держкомзему у Голованівському районі в книзі реєстрації договорів оренди землі по Молдовській сільській раді 05.05.2011 року за № НОМЕР_4.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 03.09.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.