Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів:Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_5, третя особа - селянське фермерське господарство «Левада», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначало, що 06 липня 2012 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки, яку остання успадкувала після смерті ОСОБА_6 № 286, який належно був зареєстрований в управлінні Держкомзему Ставищенського району 19 грудня 2012 року, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-НОМЕР_1 від 15 травня 2014 року.

Проте відповідач 08 липня 2012 року уклала договір оренди спірної земельної ділянки з селянським фермерським господарством «Левада» (далі - СФГ «Левада»), державна реєстрація якого належним чином не проведена, а відомості про його державну реєстрацію внесені до договору безпідставно, оскільки у відділі Держкомземагенства Ставищенського району Київської області даний договір на електронних та паперових носіях не зареєстрований.

Посилаючись на викладене та уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Інтерагроінвест» просило визнати недійсним договір оренди від 08 липня 2012 року та зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 у вересні 2014 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Інтерагроінвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що укладений між нею та ТОВ «Інтерагроінвест» договір оренди належної їй земельної ділянки є недійсним, оскільки до його державної реєстрації вона відкликала свій підпис й уклала договір оренди вказаної земельної ділянки із СФГ «Левада».

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року позов ТОВ «Інтерагроінвест» задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути та не чинити перешкоди у користуванні товариством земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9, 5806 га, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, протягом дії договору оренди № 286 від 06 липня 2012 року, який зареєстрований в управлінні Держкомзему Ставищенському району Київської області 19 грудня 2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Інтерагроінвест» та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «Інтерагроінвест» відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 9, 5806 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 06 липня 2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_5, зареєстрований управлінням Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2012 року № НОМЕР_4.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 9, 5806 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладеного 06 липня 2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_5, зареєстрований управлінням Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2012 року № НОМЕР_4.

У касаційній скарзі ТОВ «Інтерагроінвест» просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи зустрічний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що державна реєстрація договору оренди спірної земельної ділянки від 06 липня 2012 року проведена пізніше ніж державна реєстрація договору оренди від 08 липня 2012 року, а відтак оскаржуваний правочин не є укладеним.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9, 5806 га, що розташована в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області.

06 липня 2012 року ОСОБА_5 уклала із ТОВ «Інтерагроінвест» договір оренди вказаної земельної ділянки, строком на п'ять років, який було зареєстровано управлінням Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2012 року № НОМЕР_4.

08 липня 2012 року ОСОБА_5 уклала договір оренди спірної земельної ділянки вже із СФГ «Левада», державна реєстрація якого здійснена 08 серпня 2012 року управлінням Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № НОМЕР_3.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843712/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_778691/ed_2015_02_12/pravo1/T980161.html?pravo=1> (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Статтею 18 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_778690/ed_2015_02_12/pravo1/T980161.html?pravo=1> передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми саме на момент його укладення.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843700/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення.

Здійснення реєстрації договору оренди після смерті орендодавця, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному ч. 3 ст. 203 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13 та від 19 лютого 2014 року № 6-162цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> є обов'язковою для судів України.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213-214, 303, 304, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів ТОВ «Інтерагроінвест» щодо реєстрації договорів оренди спірної земельної ділянки належним чином не перевірив, зазначаючи про невідповідність договору оренди від 06 липня 2012 року вимогам ст. 203 ЦК України, помилково виходив лише з факту відсутності його державної реєстрації на момент укладення договору оренди від 08 липня 2012 року, при цьому не врахував що такий договір було підписано особисто відповідачем ОСОБА_5, як власником земельної ділянки та орендодавцем, а проведення державної реєстрації договору пізніше не є підставою для визнання його недійсним, оскільки умови договору узгоджуються сторонами при укладенні договору, а державна реєстрація - це лише офіційне визнання цього договору. Крім того, судом не перевірено належним чином чи має право особа, яка не є стороною договору оренди, заявляти вимогу щодо недійсності такого договору, та чи є підстави для їх задоволення.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко