У Х В А Л А

іменем України

15 жовтня 2015 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали заяви, поданої представником ПАТ "ВіЕс Банку" ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ПАТ "ВіЕс Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача стверджує, що звернувся у Франківський районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Разом із позовною заявою, подав заяву про забезпечення позову.

Згідно заяви, заявник просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам , кошти, що знаходяться на рахунках, які відкриті на ім"я відповідачів, а також обмежити право виїзду відповідачів за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був раніше виданий.

Разом з тим, заявник не долучив до матеріалів заяви про забезпечення позову, будь яких правовстановлюючих документів, зокрема: щодо наявності нерухомого та рухомого майна у відповідачів та реквізити їх банківських рахунків, на які слід накласти арешт.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, підставами для забезпечення позову є неможливість виконання рішення суду.

У той же час, заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, покликається на припущення, не навівши жодної конкретної обставини, яка б давала підстави вважати, що є загроза порушенню прав позивача, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення у справі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього, або в інших осіб.

Як уже зазначено, заявник не надав суду жодних підтверджень права власності відповідачів, чи інших документів, які б підтверджували наявність у них рухомого чи нерухомого майна, чи наявності банківських рахунків.

Згідно з частиною першою ст.. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом , у провадженні якого перебуває справа. Враховуючи, що цивільна справа ще не перебуває у провадженні суду, на даний час вирішується питання про відкриття провадження у зв'язку виконанням вимог, передбачених ст.. 122 КПК України, тому із цих підстав забезпечення позову є недоцільним.

Що стосується вимог заявника, щодо обмеження відповідачів у праві виїзду закордон, то відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення застави, яку, з урахуванням обставин справи, визначає у розмірі 50000 (п"ятдесят тисяч ) грн.

До виконання зазначених вище вимог суду та внесення заявником застави на депозитний рахунок суду, у задоволенні заяви на даному етапі цивільного судочинства у даній справі, слід відмовити.

За даних обставин, підстави для прийняття рішення про забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику ПАТ "ВіЕс Банку" ОСОБА_1 у забезпеченні позову по цивільній справі за позовною заявою ПАТ "ВіЕс Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за безпідставністю такої.

Роз"яснити заявнику право повторного звернення після внесення застави визначеної судом.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь