У х в а л а

іменем україни

31 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів поруки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 1 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів поруки припиненими.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 1 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 1 квітня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що в даному випадку відсутні умови у вигляді внесення без згоди поручителів змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу їх відповідальності унаслідок таких змін, оскільки умовами кредитного договору передбачено право банку змінювати плаваючу відсоткову ставку в межах 12% річних і саме з такими умовами позивачі погодилися, укладаючи оспорювані ними правочини.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 1 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук