АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Кириченко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Мазурик О.Ф., Ратнікової В.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

На підставі вказаного рішення 02 червня 2014 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року.

10 липня 2014 року головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 43973956.

Вказувала на те, що відповідач від сплати аліментів ухиляється, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 13200 грн. згідно розрахунку державного виконавця Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, а тому просила стягнути з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 30 536 грн.за період з 01 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 180 грн. та судовий збір в сумі 281, 80 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 26 180 грн. та судовий збір в сумі 261, 80 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 20536 грн. та судовий збір в розмірі 30536 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, оскільки позивач звернулася до виконавчої служби з заявою про стягнення в примусовому порядку аліментів з відповідача на утримання сина у липні 2014 року, майже через рік після звернення з позовом до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2009 року.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2014 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

02 червня 2014 року Дарницький районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 28серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Дарницького РУЮ у м. Києві від 10 липня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43973956 на підставі виконавчого листа № 753/14293/13-ц виданого Дарницьким районним судом м. Києва 02 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам №1389/7 складеного головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ушенко Ю.П. заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів з 28 серпня 2013 року по 01вересня 2014 року становить 13 200 грн.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року касаційна інстанція виходила з того, що в мотивувальній частині рішення апеляційного суду не вказано розрахунки на підставі яких було визначено розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, а тому у суду касаційної інстанції не було можливості перевірити вищевказані розрахунки.

Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень викладених п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року №6-94цс15, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Колегія суддів вважає, що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню за період з 22 січня 2014 року по 30 вересня 2014 року включно, оскільки відповідно до ст.196 СК України передбачено, що право на стягнення неустойки виникає лише за умов несплати аліментів за рішенням суду. Рішення суду про стягнення аліментів в розмірі 1100 грн. щомісячно набрало законної сили 22 січня 2014 року, а тому оскільки в судовому засіданні був присутній представник відповідача, відповідачу було достовірно відомо про його обов'язок щодо сплати аліментів за рішенням суду на утримання сина саме з цієї дати.

А тому, колегія суддів з урахуванням роз'яснень викладених в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року №6-94цс15 вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума неустойки в розмірі 2772 грн. за період з 22 січня 2014 року (з дня набрання законної сили рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року) по 30 вересня 2014 року включно, яка обчислюється у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах помножена на кількість днів місяця в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць:

січень 2014 року (з 22 січня 2014 року по 31 січня 2014 року) 10 днів х 11 грн. (що становить 1% від суми заборгованості в розмірі 1100 грн. в день) = 110 грн.;

+ лютий 2014 року - 28 днів х 11 грн. = 308 грн.;

+ березень 2014 року - 31 день х 11 грн. = 341 грн.;

+ квітень 2014 року - 30 днів х 11 грн. = 330 грн.;

+ травень 2014 року - 31 день х 11 грн. = 341 грн.;

+ червень 2014 року - 30 днів х11 грн. = 330 грн.;

+ липень 2014 року - 31 день х 11 грн. = 341 грн.;

+ серпень 2014 року - 31 день х 11 грн. = 341 грн.;

+ вересень 2014 року - 30 днів х11 грн. = 330 грн.;

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 41,49 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 2772 грн. та судового збору в розмірі 41,49 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: 02068 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: 02021 АДРЕСА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 2772 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: 02068 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: 02021 АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 41 грн. 49 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моментуйогопроголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді