печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Міщенко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ПАТ «БАНК КАМБІО» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО» про зобов'язання видати готівкові кошти з поточного рахунку, стягнення пені та 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «БАНК КАМБІО» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. , вказуючи наступне. Згідно Постанови Правління НБУ №144 від 27.02.2015р. у ПАТ «БАНК КАМБІО» відкликано банківську ліцензію тому ПАТ «БАНК КАМБІО» наразі не має права робити будь-які перерахування грошових коштів. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2014 року №46 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації банку з 02 березня 2015 року. Призначено уповноважену особу на ліквідацію.

Частиною другою ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи : визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду.

Частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість задоволення вимог кредиторів: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за судординованим боргом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Згідно положень ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно п.п.22 п.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», уповноважена особа Фонду гарантування вкдадів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації' банку звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. З вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції' у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Також відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до п. 17 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

За приписами ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь- яких операцій.

В судове засідання особи, які брали участь у справі, не з'явились, будучи належним чином повідомленими про розгляду заяви. Згідно ч1 ст.231 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши матеріали цивільної справи слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО» про зобов'язання відповідача видати готівкові кошти з поточного рахунку, стягнення пені та трьох процентів річних, було відкрито 17 жовтня 2014 року.

Відповідачем ПАТ «БАНК КАМБІО» було подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі з підстав порушення правил підсудності.

04 березня 2015 року матеріали цивільної справи повернулись до суду та призначено судовий розгляд на 14 квітня 2015 року.

Про судовий розгляд відповідач належним чином був повідомлений завчасно.

Звернувшись із заявою про перегляд заочного рішення відповідачем не зазначено з яких поважних причин відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки.

З огляду на вказане, а також з урахуванням обставин наведених у рішення суду , що стали підставою для задоволення вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 231-232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

заяву ПАТ «БАНК КАМБІО» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО» про зобов'язання видати готівкові кошти з поточного рахунку, стягнення пені та 3% річних, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

СуддяЦокол Л.І.