У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"18" лютого 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Воєвуцької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Капітолій" про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Капітолій», в якому просив визнати недійсним договір №004667 від 29 березня 2010 року та договір №906/05/10 від 18 травня 2010 року, укладені між ним та ПП «Капітолій».

13.01.2015 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ПП «Житомирська міська юридична консультація» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики №906/05/10.ї

Позивач у судові засідання, призначені на 18.12.2014 року, 16.01.2015 року, 18.02.2015 року не зявився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, заяву про розгляд справи у його відсутність не направив.

Подана позивачем 16.01.2015 року через канцелярію суду заява про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю адвоката в іншій справі, за відсутності надання жодних доказів, що підтверджують поважність неявки в судове засідання розцінюються судом як затягування розгляду справи, у звязку з чим суд визнає, що позивач не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Представник ПП «Житомирська міська юридична консультація» ОСОБА_2 в судовому засіданні при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду, покладалася на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання : перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи n. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосудця та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно в судове засідання не зявився, явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (ч.1 ст.27 ЦПК України), заяви про розгляд справи у його відсутності позивач суду не подавав.

Щодо поданого ПП «Житомирська міська юридична консультація» зустрічного позову слід зазначити наступне.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.123 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зарахуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції", судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Суд звертає увагу, що зустрічний позов може бути пред'явлений лише до первісного позивача (або одного з співпозивачів), а вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

З огляду на те, що первісний позов ОСОБА_1 до ПП "Капітолій" про визнання договору недійсним даною ухвалою залишено без розгляду, а поданий ПП "Житомирська міська юридична консультація" зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення боргу судом до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 не приймався та ухвала з цього приводу згідно ст. 123 ЦПК України судом не виносилась, та на даний час відсутні правові підстави для його прийняття, тому зустрічного позову підлягає поверненню особі, що його подала.

Одночасно, ПП «Житомирська міська юридична консультація» слід розяснити, що воно не позбавлене права звернутися до суду з подібним позовом в загальному порядку.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 207, 208-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Капітолій" про визнання договору недійсним залишити без розгляду.

Зустрічний позов Приватного підприємства «Житомирська міська юридична консультація» до ОСОБА_1 про стягнення боргу повернути особі, що його подала.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота