Номер провадження: 22-ц/785/655/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Фальчука В.П., Троїцької Л.Л.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

30 липня 2012р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив визнати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації (далі ЗМІ) телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі, такими, що не відповідають дійсності: зобов'язати громадянку ОСОБА_2 спростувати ці відомості у тих же ЗМІ і заборонити їй їх розповсюдження у майбутньому у будь - яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності.

У відшкодування моральної шкоди, заподіяної його честі, гідності і діловій репутації діями громадянки ОСОБА_2 за розповсюдження негативної інформації, яка не відповідає дійсності, позивач просив суд стягнути на свою користь 50 000 грн. з відповідача, а також судові витрати, які пов'язані з розглядом справи у розмірі 500грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

19 лютого 2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013р. заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. задоволена. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. скасовано, справа призначена до розгляду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд визнав відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 спростувати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності у тому же засобі масової інформації на ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення.

Суд заборонив ОСОБА_2 розповсюджувати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь - яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р., рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. - змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про заборону розповсюджувати відомості, яки двічі розповсюджені ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності - відмовлено.

Судові витрати у розмірі 121 грн.80 коп. на користь ОСОБА_3 компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. - залишено без змін.

23 лютого 2015р. ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду Одеської області з заявою про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р. Просила роз'яснити рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р., а саме:

1.Яку саме позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 розглядав апеляційний суд, про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди чи про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, якої не існує, і по якій позовній заяві ОСОБА_3 суд прийняв рішення 11.02.2015р.?

2.Яку інформацію суд визнав недостовірною, інформацію репортажу, який транслювався по телебаченню 17.08.2011р., але якого на момент подачі позову ОСОБА_4 вже не існувало, і якого суд першої інстанції та і апеляційний суд не бачив, не чув, який не досліджувався в судових засіданнях, у зв'язку з чим суду невідомо яка інформація була викладена "Репортером" в репортажі 17.08.2011р., чи суд мав на увазі інформацію репортажу який остаточно був створений 29.08.2011р. в 16 год. 13 хв., але який не демонструвався по телебаченню ІА "Репортер", не доводився до суспільства-телеглядачів?

3.Інформація , яка визнана судом недостовірною та негативною, визначена судом як інформацією відносно приватного життя ОСОБА_4, чи визначена недостовірною та негативною інформацією відносно діяльності посадової (службової) особи суб'єкта владних повноважень ОСОБА_4 як начальника НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області та яка була створена в процесі виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків?

4.В частині мотивації відшкодування моральної шкоди, розміру моральної шкоди, а саме чим підтверджується факт (крім слів ОСОБА_4) заподіяння начебто нею ОСОБА_4 моральних та фізичних страждань, яким чином судом встановлювався коеєфіциент заподіяних моральних та фізичних страждань, коефіциент моральної шкоди -3000 грн., не вказано, які судом були використані спеціальні пізнання в області психології та психіатрії (ОСОБА_3, заявив що в нього були не тільки психологічні розлади, а і психічні, лікувався у психіатра) щодо встановлення психотравміруючих факторів, яким чином визначив ступінь психотравміруючого впливу ситуації з начебто, пов'язаної з приниженням честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_4 встановлення факту моральних переживань, страждань позивачем, а також розмір можливої компенсації за перенесені потрясіння.

5.В частині спростування судом факту встановленого діагнозу ОСОБА_2 в 2007 році - отруєння солями свинцю, медичними установами , в тому числі ВОЗ ГУМВС України в Одеській області (токсикологічними дослідженнями, медичними документами, висновками спеціалістів) діагнозу хронічне отруєння солями важких металів свинець, з ураженням шкіри, центральної нервової системи, внутрішніх органів, вторинного, посттоксичного (отруєння солями важких металів свинець) імунодефицитного захворювання (комбінірованого) імунологічна недостатність (тяжкого) ступеню,ФН 2 ст., часткова атрофія зорових нервів токсичного генезу,...., потребуючого довготривалого лікування без повного відновлення функцій та працездатності, якими спеціальними пізнаннями в токсикології, та інших медичних галузях керувався суд приймаючи рішення - спростовуючи встановлений її медичний діагноз, спростовуючи протоколи токсикологічних досліджень і на яких підставах , яким законом керувався суд спростовуючи діагноз, встановлений в 2007 року?

6.Чи є спростування встановленого ОСОБА_2 діагнозу в 2007 році - отруєння солями свинцю (повідомленням ВОЗ ГУМВС України в Одеській області від 04 липня 2007р. щодо встановлення ОСОБА_2 діагнозу - отруєння свинцем (Т.1.арк.147), предметом даного спору та чи відноситься до компетенції суду?

7.Що мав на увазі суд в описовій частині рішення посилаючись як на доказ, на висновки службового розслідування ГУМВС України в Одеській області від 24.11.2007р., 31.12.2007р., 26.10.2007р.,10.03.2008р., начебто цими висновками не встановлена причетність ОСОБА_3 до отруєння ОСОБА_2 солями важких металів - свинець, рішення даними висновками згідно ст. 97 КПК України (редакція 1960 року) не приймалися.

Згідно матеріалів справи висновками службового розслідування ГУМВС України Одеської області від 24.11.2007р., 31.12.2007р., 26.10.2007р., 10.03.2008р. взагалі не розглядалася та не встановлювалася причетність чи непричетність ОСОБА_4 до отруєння солями свинцю ОСОБА_2 Висновок від 10 серпня 2008р. СДНОП ГУМВС України в Одеській області - є предметом розгляду кримінального провадження №0000213 за ч.1 ст.367 КК України відносно посадових осіб НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області, Сектору державного нагляду за охороною праці(СДНОП) ГУ МВС та СЕС ГУМВС України в Одеській області щодо проявленої службової недбалості при здійснені перевірки, щодо обставин отримання ОСОБА_2 отруєння солями свинцю?

8.В частині на яку саме постанову слідчого Стоянова К.С. посилався суд щодо начебто відмови в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за фактом замаху на вбивство(отруєння) ОСОБА_2 Ознайомившись з матеріалами справи, вказана постанова, і будь-яка інша постанова у відмові в порушені кримінальної справи за ст.ст.15,115 КК України відсутня, а згідно офіційної відповіді прокуратури від 19.12.2012р. в матеріалах кримінальної справи 49-2326 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 365 КК України процесуальні рішення ( в порядку ст.97 КПК України 1960 року) за замахом ОСОБА_4 на навмисне вбивство ОСОБА_5 не приймалося ( т.2 арк. 69-70)?

9.В частині посилання суду як на доказ на постанову від 30.01.2015р., винесену слідчим Крисань Ю.С. начебто про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та інших, про замах на вбивство ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутня постанова слідчого Крисань Ю.С. про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_4 та інших службових осіб ГУМВС складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15,115 КК України і за даним фактом досудове розслідування ОСОБА_6 ні коли не проводилося і якщо згідно матеріалів справи є постанова від 30.01.2015р. ( яка не набрала законної сили, згідно ст.304 КПК України, так як термін оскарження не вичерпаний по теперішній час) слідчого Крисань Ю.С. про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.367 КК України - службова недбалість, що не є кваліфікацією згідно КК України замах на вбивство, крім того, згідно супровідного слідчим Крисань Ю.С. надано постанову на 7 арк., а ОСОБА_3 до суду надано постанову слідчого Крисань Ю.С. на 14 арк.), чому суд не взяв до уваги ухвали Приморського районного суду по даному кримінальному провадженню від 02.04.2014р., 30.09.2014р., 05.12.2014р., 12.01.2015р.?

10.В частині посилання суду як на доказ , на постанову від 28.04.2011р. слідчого Тодорова В.І., яка скасована Постановою від 06.06.2011р., заступника прокурора Одеської області (арк. Т-1 арк.143,) посилання на акти КРУ , а жодного акту не залучено до справи, посилання на постанови слідчого Стоянова К.С. від 22.11.2011р., 15.12.2011р., 16.12.2011р. незрозуміло, яке відношення вони мають до ОСОБА_2, що це за рішення за якими фактами на підставі яких заяв, і чиїх заяв. Якщо суд мав на увазі копію постанови від 16.12. 2011р. старшого слідчого Стоянова К.С., надану позивачем ОСОБА_3 про відмову в порушені кримінальної справи відносно нього по фактам невиплати ОСОБА_2 заробітної плати та усіх передбачених грошових виплат у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ст.ст.191,364 КК України, дана постанова є формальною, по обліку УІТ ГУМВС України не пройшла, та спростовується Постановами апеляційного адміністративного суду Одеської області від 03.12.2013р., від 24.12.2013р. щодо задоволення позовів ОСОБА_2, ОСОБА_7, щодо неправомірного недоврахування, не нарахування та неправомірної невиплати грошового забезпечення, судово-економічними експертизами, які призначалися судом при розгляді даних позовів. Чому суд не бере до уваги Постанови апеляційного адміністративного суду Одеської області від 03.12.2013р., від 24.12.2013р.?

11.В частині не взяття до уваги наданих відповідачем доказів, пояснень, в рішенні не відображені пояснення відповідача та надані докази, суд не вказав в своєму рішенні чому не взяв до уваги докази, пояснення надані відповідачем, а також відмовив в залученні доказів, витребуванні доказів?

12.В частині рішення відносно дій телекомпанії "Репортер", якими процесуальними нормами ЦПК України та іншими законами України керувався суд, якими доказами суд керувався, що я начебто здійснювала підготовку та випуск репортажу, та що значить в розумінні суду " .... Її виступ на телебаченні був змонтовано...,"?

13.В описовій частині рішення суду (арк. рішення 6-7) про який саме репортаж, інформацію йде мова, про репортаж, який транслювався по телебаченню 17.08.2011р., але якого на момент подачі позову ОСОБА_4 вже не існувало, і якого суд першої інстанції та і апеляційний суд не бачив, не чув, який не досліджувався в судових засіданнях, у зв'язку з чим суду невідомо яка інформація була викладена " Репортером" в репортажі 17.08.2011р., чи суд мав на увазі інформацію репортажу який остаточно був створений 29.08.2011 року в 16год. 13 хв., але який не демонструвався по телебаченню ІА "Репортер", не доводився до суспільства-телеглядачів, не зрозуміло, про які злочини в яких начебто я звинуватила ОСОБА_3 в даному репортажі говорить суд в своєму рішенні так як нічого подібного під час перегляду репортажу в апеляційному суді не звучало, суд в своєму рішенні визначив, що ОСОБА_2 є автором даного репортажу, незрозуміло з яких доказів виходив суд згідно такого висновку, яким Законом України керувався.

14.В частині, яким чином можливо спростувати інформацію розпорядником якої не є власником, отриману на законних підставах, з офіційного джерела, яка утримується на паперових носіях органів державної влади, чи не буде така дія утримувати ознаки кримінального правопорушення, наприклад спростувати інформацію, яка утримується в судово - економічній експертизі, в Постановах обласного апеляційного адміністративного суду, які вступили в закону силу, в медичній документації?

15.В резолютивній частини в частині спростування інформації, рішенням суду не визначено текст, який суд зобов'язує ОСОБА_2 спростувати (в рішенні першої інстанції також не був визначений текст, про що вказано в поданій ОСОБА_2 апеляційній скарзі та поясненнях), який текст ОСОБА_2 повинна спростувати, і якого репортажу, а саме репортажу, який транслювався по телебаченню 17.08.2011р., але якого на момент подачі позову ОСОБА_4 вже не існувало, і якого суд першої інстанції та і апеляційний суд не бачив, не чув, який не досліджувався в судових засіданнях, у зв'язку з чим суду невідомо яка інформація була викладена "Репортером" в репортажі 17.08.2011р., чи інформацію репортажу який остаточно був створений 29.08.2011р. в 16год. 13 хв., але який не демонструвався по телебаченню ІА "Репортер", не доводився до суспільства-телеглядачів?

16.В описовій частині рішення, рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 500(п'ятсот) гривень скасовано, а в резолютивній частині залишено без змін, тому не зрозуміло яке остаточне рішення прийнято судом апеляційної інстанції?

17.Суд першої інстанції приймаючи рішення 14.07.2014р. керувався ст.ст. 224-225 ЦПК України, які передбачають умови та порядок проведення заочного розгляду справи, норми ст.ст. 224-225 ЦПК України, що вказує на невірне застосування судом процесуальних норм ЦПК України при ухвалені рішення, не зрозуміло яке рішення прийнято апеляційним судом за даним фактом, зважаючи на те , що апеляційним судом відмовлено в скасуванні рішення суду першої інстанції та ухвалення нового?

В судовому засіданні ОСОБА_3 просив заяву про роз'яснення рішення відхилити.

В судове засідання ОСОБА_2.04.03.2015р. не з'явилася, надала клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з участю в іншій справі.

З врахуванням строків розгляду заяви про роз'яснення рішення суду(10 днів ст.221 ЦПК України ) та не надання доказів щодо участі у розгляді іншої справи, колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_2 та вважає за необхідним розглянути заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду у її відсутність.

Перевіривши доводи, викладені у заяві про роз'яснення рішення апеляційного суду від 11 лютого 2015р., колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Рішенням апеляційного суду від 11 лютого 2015р. змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. щодо розміру моральної шкоди з 30 000грн. до 3000 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про заборону розповсюджувати відомості, яки двічі розповсюджені ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності - відмовлено.

Також рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. скасовано, а судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп., які підлягають сплаті по вищевказаній справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, а саме: щодо визнання відомостей, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності. Щодо зобов'язання ОСОБА_2 спростувати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_2 17 серпня 2011р. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3, такими, що не відповідають дійсності у тому же засобі масової інформації на ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення.

Зі змісту судового рішення вбачається, що в ньому наведені норми права, які застосовані, а також мотиви, якими керувалася колегія суддів при його ухваленні.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р. ухвалено відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України, є мотивованим, чітким і зрозумілим, його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення, а тому роз'ясненню не підлягає.

Заява ОСОБА_2 про те, що рішенням суду не визначено текст, яким суд зобов'язує ОСОБА_2 спростувати відомості, строк спростування є підставою для постановлення додаткового рішення судом першої інстанції за заявою сторін.

Заява ОСОБА_2 про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р. фактично містить елементи касаційної скарги, з якою ОСОБА_2 не позбавлена права звернутися до суду касаційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015р.

Керуючись ст.ст. 209,221,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В заяві ОСОБА_2 про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути додані до касаційної скарги на судове рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

В.П.Фальчук

Л. Л.Троїцька