Справа № 297/131/15-ц
04 березня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, вказуючи, на те, що 06.10.2014 року, приблизно о 21.20 годині, на автодорозі Берегово-Вілок, біля АЗС "Маркет" відбулася дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем "Фольксваген Гольф", державний номер "НОМЕР_3" та не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки "МАР", державний номер "НОМЕР_4", після чого скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля на автомобіль марки "Опель Аскона", державний номер " НОМЕР_5" під керуванням ОСОБА_2.
Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка обумовлена у душевних стражданнями через пошкодження майна ОСОБА_1, отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2, у зв'язку з чим останній був змушений пройти стаціонарне та амбулаторне лікування та порушення нормальних життєвих зв'язків позивачів. На даний час відповідачем ОСОБА_3 було відшкодовано лише 3000 грн. витрат на лікування ОСОБА_2.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник не з'явилися, однак останнім подана заява, згідно якої просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Берегівського районного суду від 01.12.2014 року, відповідач ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, у зв'язку із ДТП яке сталося 06.10.2014 року о 21.20 годині на автодорозі Берегово-Вілок, біля АЗС "Маркет" та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "НОМЕР_6", власником транспортного засобу марки "Опель Аскона", державний номер " НОМЕР_5", є ОСОБА_2 (а.с. 28).
Автомобіль відповідача був застрахований відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному з страховою компанією ВАТ "Національна страхова компанія "Оранта" в особі Закарпатської обласної дирекції ВАТ НАСК "Оранта" по полісу від 23.06.2011 р. (зі строком дії з 07.07.2011 р. по 06.07.2012 р. (а. с. 49, 50).
У відповідності зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст.1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином, оскільки автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав пошкодження, і йому матеріальна шкода не відшкодована, то його позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими.
Суд погоджується з обранням способу відшкодування шкоди, обраним позивачем, що є його правом, і котрий є найбільш доцільнішим, виходячи з обставин справи, оскільки позивач поніс реально матеріальні витрати, які потрібні на відновлення автомобіля.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"ю або смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, у зв'язку із душевними стражданнями через пошкодженням його майна-автомобіля. Також, позивачу ОСОБА_2 була завдана моральна шкода внаслідок ДТП, оскільки він отримав тілесні ушкодження у вигляді забою шийного відділу хребта, дисторзії зв'язок шийного відділу хребта та був змушений пройти стаціонарне та амбулаторне лікування, в зв'язку з чим було порушено його нормальні життєві зв'язки.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 були спричинені моральні страждання та переживання з приводу пошкодження майна, а ОСОБА_2 проходження стаціонарного та амбулаторного лікування, в зв'язку з чим було порушено його нормальні життєві зв'язки.
Керуючись вищевикладеним, Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд вважає, що достатньою сумою, яка здатна компенсувати моральні страждання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є сума у розмірі 2500 гривень кожному, виходячи із характеру, тривалості страждань та негативних наслідків, розумності та справедливості.
При розподілі судових витрати між сторонами, згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по справі покласти на відповідача та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 802 гривні та 2500 гривень за надання юридичної допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешканців АДРЕСА_3 Берегівського району, Закарпатської області суму моральної шкоди, спричиненої в наслідок ДТП в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень - кожному.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешканців АДРЕСА_3 Берегівського району, Закарпатської області 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, які були витрачені за надання юридичної допомоги та 802 (вісімсот дві) гривні судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Ільтьо І. І.