Справа № 462/5255/13 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/646/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держкомзему у м. Львові про визнання недійсним рішення селищної ради, державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов"язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене на неповно з"ясованих обставинах справи з порушенням норм матеріального права.

Судом не досліджено та не надано належної правової оцінки доказу того, що ОСОБА_7 для будівництва будинку, який успадкувала ОСОБА_8 рішенням Рудненської сільської Ради від 30.07.1975 року було виділено земельну ділянку площею 830 м кв. Частина земельної ділянки була використана під будівництво житлового будинку та його обслуговування, решту земельної ділянки 306 кв.м залишено в користуванні. Всього ОСОБА_7 мав у своєму користуванні 1136 м. кв., що підтверджується записом у технічному паспорті, виготовленому станом на 03.04.1987 року.

Під час ухвалення рішення судом застосовано ст.116 Земельного кодексу України в той час як до даних правовідносин необхідно було застосувати положення ст. 377 ЦК України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи те, що ОСОБА_6 після смерті її батьків, які мали право власності на будинок АДРЕСА_1 та користувалися земельною ділянкою площею 1136 м кв. одноособово успадкувала дане майно та земельну ділянку, судом неправомірно відмовлено у задоволенні позову.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2009 року у цивільній справі №22ц-1020/09 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 травня 2005 року, видане державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстроване в реєстрі №1-803, яке посвідчує право ОСОБА_3, як спадкоємця на ? частину майна ОСОБА_7 та визнано недійсним договір дарування від 19 серпня 2005 року від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 4486. Анульовано запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 10721735, номер запису 1032 згідно якого за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_2.

Вищезазначеним рішенням визнано за ОСОБА_6 одноособове право власності на будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_11

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 830 кв.м , що була виділена ОСОБА_7 під забудову на підставі рішення Рудненської селищної Ради від 30.07.1975 р. №108 ( а.с. 107-108).

Згідно технічного паспорта у фактичному користуванні ОСОБА_7 станом на 02.04.1987 року знаходилася земельна ділянка площею 1136 кв.м., відтак вважає, що той набув право користування цією земельною ділянкою за давністю користування.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 802089 від 19.08.1997 р. ОСОБА_3- відповідачу по справі, на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради народних депутатів №113 від 28.10.1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,035 га по АДРЕСА_2 для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :02:001:0262.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 053474 від 06.02.2006 р. ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Рудненської селищної Ради №860 від 24.11. 2005 р. ( а.с.13,17)передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер:02:001:0095.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд виходив із вимог ст. 116 ч.1 Земельного кодексу України, яка передбачає підстави набуття права на землю із земель державної або комунальної власності, а також суд керувався вимогами ст.ст. 152, 153 Земельного кодексу України.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з того, що земельна ділянка площею 830 кв.м. була виділена спадкодавцю ОСОБА_7 під забудову на підставі рішення Рудненської селищної ради від 30.07.1975 року за № 108.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №053474 від 06.02.2006 року кадастровий номер :02:001:0095 виданого ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради №860 від 24.11.2005 року (а.с.17) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Так як у ОСОБА_4 анульоване право власності на житловий будинок за яким закріплена земельна ділянка, відтак остання втрачає право на земельну ділянку, яка має своє цільове призначення .

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 Земельного кодексу України зазначається, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування-на підставі договору оренди.

Виходячи із вище зазначеного та ст. 388 ЦК України слідує, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 слід припинити .

На зазначене вище звертає увагу постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у ст.17 п. г'.

Щодо земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 в розмірі 0,0350 м. кв., така набута останнім на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради народних депутатів №113 від 28.10.1994 року для індивідуального житлового будівництва у АДРЕСА_2. та передана ОСОБА_3 у приватну власність згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 802089 від 19.08.1997 року, кадастровий номер :02:001:0262 ( а.с.14, 88).

У п.1 рішення виконкому Рудненської селищної ради №113 від 28.10.94р. зазначено, що передати ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 350 кв.м. за рахунок вилучення частини присадибної земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_2 під будівництво індивідуального житлового будинку. ( а.с.88-89).

Враховуючи те, що ОСОБА_7, батько відповідача ОСОБА_3, мав лишки землі у своєму користуванні та такі відповідно до рішення Рудненської селищної ради депутатів трудящих №103 від 30.07.1975 року ( а.с.107-108,109-111) залишені у його користуванні, відтак вилучення частини земельної ділянки і передача такої сину ОСОБА_3 проведена у відповідності до вимог Земельного кодексу України 1992 р. про що підтвердила в суді першої інстанції представник Рудненської селищної Ради Устименко Н.П. та ще при житті батьків, які не мали заперечень з приводу набуття сином права власності на земельну ділянку. Це є окрема земельна ділянка з іншим цільовим призначенням, що не відповідає земельній ділянці призначеній для будівництва та обслуговування земельної ділянки по АДРЕСА_2

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України зазначається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права…

Виходячи із вище зазначеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2014 року скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення згідно якого:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення Рудненської селищної Ради №860 від 24 листопада 2005 року про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,060 га у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 053474, виданий ОСОБА_4 06.02.2002 року на земельну ділянку площею 0,060 га у АДРЕСА_2. кадастровий номер :02:001:0095.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин