Головуючий суддя в суді І інстанції
Справа № 374/262/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків (курсової різниці).

21.07.2015 року було відкрито провадження в справі.

Разом з позовною заявою позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить забезпечити позов шляхом накладення арешту (заборони на відчуження) на все майно та грошові кошти, що належать відповідачу в межах суми позову.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову; до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачем всупереч ст. 60 ЦПК УКраїни, на підтвердження своїх вимог щодо забезпечення позову не подано жодних доказів, які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме: документів, що підтверджують факт відчуження відповідачем майна, чи доказів на підтвердження того, що відповідачка вчиняє дії спрямовані на відчуження майна.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява позивачки про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачка вчиняє дії спрямовані на відчуження майна, а також доводи, на які посилається позивачка у своїй заяві, не є підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Твердження позивача у своїй заяві грунтуються на припущеннях, а тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні заяви.

Крім того, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивачка не відповідає позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків (курсової різниці), - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: