Копія. Справа № 576/1835/15-ц
Провадження № 2/576/477/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.15 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Тимощенко І.О.

при секретарі судового засідання Пугач В.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

- про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що вона мешкає сама у власному будинку, розташованому в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області по вул. Слобідській, буд. 114. До 21.07.2014 року разом з нею проживав її син ОСОБА_2 На теперішній час він мешкає в с. Некрасове Глухівського району в будинку своєї співмешканки, залишаючись бути зареєстрованим в її домі. Понад рік ніякого звязку з нею відповідач не підтримує і житлом за місцем реєстрації не користується. З нього на її користь стягуються аліменти. У звязку з тяжкою хворобою і нездатністю обслуговувати себе, вона має намір оформитися в інтернат для престарілих. З огляду на це виникла необхідність розпорядитися своїм майном і в тому числі житловим будинком. Але зробити цього вона не може, оскільки відповідач залишається бути зареєстрованим в її будинку. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, тому просить суд усунути перешкоди в розпорядженні належним їй на праві приватної власності майном-житловим будинком за адресою: с. Дунаєць Глухівського району Сумської області, вул. Слобідська, 114, визнавши ОСОБА_2, таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації в ньому, а також стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату судового збору в сумі 243,60 грн., в рахунок витрат, понесених на оплату юридичної допомоги в сумі 250,00 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його матірю. З самого дня народження, тобто всі 40 років, він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю. Саджали огород, по господарству мали птицю, коня. Своєї сімї він ніколи не мав. Декілька разів намагався одружитися, але мати була категорично проти його одруження. Декілька років він зустрічався з жінкою, але жити продовжував в своєму будинку, де жила мати і де він народився. У матері четверо дітей, але з усіма вона має дуже погані відносини. За рішенням суду всі четверо дітей платять на користь матері аліменти по 75,00 гривень з кожного щомісячно. В жовтні 2014 року він пізно повернувся додому від своєї знайомої, а мати, зачинивши хвіртку, не впустила його додому ночувати, тому він, вночі, в чому стояв, пішов до своєї знайомої, яка його спочатку впустила переночувати, а потім вони вирішили жити разом. Зараз у них народилась спільна дитина, декілька разів він ходив до себе додому з проханням до матері віддати його особисті речі, одежу, документи ,які вона сховала. З цього приводу він просив допомоги у сільського голови, але мати стояла на своєму. Вона вимагала догляду за собою, ставлячи неприйнятні для нього умови. Без його згоди мати продала коня, якого подарував йому хрещений. Він не розуміє, чим саме перешкоджає матері користуватися будинком, і чому вона звернулася до суду з позовом про зняття його з реєстрації. Оскільки це не він, а мати перешкоджає йому користуватися житловим приміщенням, бо цей будинок є його батьківщиною. Він жаліє мати, згоден їй допомагати в усьому, але він не по своїй волі пішов жити в прими. Мати не знається з дітьми, не знається з онуками, тому і вони відносяться так само до неї. Зніматися з реєстрації він не згоден, бо це єдине його житло.

Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 лютого 1976 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спор думи за адресою: с. Дунаєць Глухівського району (а.с.5).

Згідно довідки Дунаєцької сільської ради № 02-39/881 від 17.08.2015 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 сумської області, з 21.07.2014 року і по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.9).

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є донькою позивачки, але з двомісячного віку її виховувала бабуся. З матірю вона має погані стосунки, але за рішенням суду сплачує на її користь аліменти. Відповідач по справі є її рідний брат. Всі 40 років брат проживав в будинку де народився, в с. Дунаєць, вул. Слобідська, буд. 114. Важко працював, намагався створити свою сімю, але мати всіх невісток виганяла. А ще не давала спілкуватися брату зі своїми братами та сестрами. З січня 2015 року всі діти сплачують аліменти на користь матері, ОСОБА_1 по 75,00 грн. з кожного щомісячно. Вона згодна з тим, що мати має ряд хронічних захворювань, в звязку з чим пересувається за допомогою палиць, потребує матеріальної та фізичної допомоги. Потребу в допомозі мати обґрунтовує тим, що в звязку з незадовільним станом здоровя вона не може виконувати необхідні роботи по господарству, такі як: поточний ремонт будинку, догляд за опалювальними приладами, заготівля і складування дров, обробка огороду, для чого їй необхідно наймати сторонніх людей. Вона впевнена, що позов, з яким мати звернулась до суду, спрямований на те, щоб її брат, відповідач по справі, повернувся до свого дому та жив поряд з нею, як це було раніше. Але це вже неможливо, бо він живе з жінкою, яка народила йому дитину. Розмова про те, що мати поїде жити в будинок для престарілих, лише розрахована на жалість. Її брат, ОСОБА_2, ніяким чином не перешкоджає матері користуватися будинком, в якому вона зараз мешкає одна.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивачка по справі є його матірю. Деякий час він також проживав з матірю в одному будинку, поки не відбулася сварки і вона його не вигнала. Йому відомо, що його брат, ОСОБА_2, відповідач по справі, до 40 років доглядав мати, допомагав у всьому, а коли знайшов собі жінку та пізно вночі прийшов додому, вона його не впустила ночувати. Зараз особисті речі брата залишилися у матері, вона їх відмовляється віддавати. Брат пішов з дому у футболці та спортивних штанах. Впевнений, що ніяким чином, брат не перешкоджає їх матері користуватися будинком, розташованим в с. Дунаєць, по вул. Слобідській, 114. У матері одна мета, щоб його брат ОСОБА_2 повернувся та жив з матірю в одному будинку. За цей час мати без відома брата продала коня, а всі гроші забрала собі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є секретарем Дунаєцької сільської ради. Дуже добре обізнана про ситуацію, яка склалася між ОСОБА_1. Н.Т. та її дітьми. Відповідач ОСОБА_2 до 40 років жив в одному будинку з матірю. Все господарство було на ньому., він дуже важко працював вдома та ходив по людях, щоб заробити собі на життя. У 40 років зустрів жінку, місяць тому у нього народився син, але мати як завжди проти, та вимагає, що він повернувся додому. ОСОБА_2 звертався до Дунаєцької сільської ради, щоб йому допомогли від матері забрати особисті речі: бензопилу, одежу, та інше про що склали акт. Але ОСОБА_1 відмовилась підписувати цей акт. Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 ніяких перешкод в користуванні будинком своєї матері не чинить.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є Голова Дунаєцької сільської ради. Йому відома ситуація, яка склалася між ОСОБА_1 та її дітьми. ОСОБА_1 посилається в позові на те, що вона має намір оформитися в будинок-інтернат для престарілих. Але фактично, вийшло так, що в серпні місяці 2015 року були підняті всі служби на рівні області, для того, щоб ОСОБА_1 допомогти влаштуватися до будинку-інтернату, а коли документи в інтернат були оформлені, сільський голова організував машину, та коли підїхали до двору представники сільської ради, щоб забрати її речі та ОСОБА_1 до інтернату, то вона категорично відмовилась їхати, сказавши, що вона нікуди не поїде. До сільської ради звертався ОСОБА_2, що йому допомогли зайти в будинок забрати документи, які йому були необхідні, щоб влаштуватися на роботу, шукали всі, але документи ОСОБА_1 заховала так, що їх не знайшли. На його думку ситуація, яка склалася в сімї, є страшною. Під час відсутності сина продала коня, а всі гроші забрала собі, випроводила в шльопках, спортивних брюках та футболці. Зараз жінка йому все купила. Нарешті у ОСОБА_2 склалася родина, народилася дитина. Пішов відповідач з дому не по своїй волі і взагалі він ніяким чином не перешкоджає ОСОБА_1 користуватися її будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 3 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 р. у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Міністерства фінансів України (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") розяснено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантiї права громадян на житло, встановлює права i обов'язки наймача жилого примiщення та членiв його сiм'ї, якi проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальнi послуги. Частина друга статтi 64 цього Кодексу передбачає, що до членiв сiм'ї наймача належать дружина наймача, їх дiти i батьки. Членами сiм'ї наймача може бути визнано й iнших осiб, якщо вони постiйно проживають разом з наймачем i ведуть з ним спiльне господарство. Аналогiчнi положення щодо членiв сiм'ї власника будинку (квартири) мiстить частина четверта статтi 156 Кодексу.

Таким чином, законодавець не встановив вичерпного перелiку осiб, якi належать до кола членiв сiм'ї наймача, але визначив критерiї, за якими осiб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, вiднесено до них.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 при встановлених обставинах справи не втратив право користування та право проживання в будинку, розташованого в с. Дунаєць, вул. Слобідська, 114, Глухівського району Сумської області.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання необхідно відмовити за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 64,71,72,150,156,163 ЖК України, ст. ст. 383,386,391 ЦК України, ст. ст. 10,11, 15, 57, 60, 208-210, 213-215 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Повний текст судового рішення виготовлено суддею на компютері 15 жовтня 2015 року.

Суддя: (підпис.)

З оригіналом згідно.

Суддя Глухівського міськрайонного суду І.О.Тимощенко

Д О В І Д К А

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання, не набрало законної сили.

Суддя Глухівського міськрайонного суду І.О.Тимощенко