Справа № 464/1394/15-ц
пр.№ 2/464/683/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері дитини, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, але не менше 30% від такого мінімуму, починаючи з 01.02.2012р. і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, починаючи з 01.02.2012р. і до досягнення дитиною 6-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. В обгрунтування позову покликається на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_1. народився син ОСОБА_3, який проживає з нею та перебувають лише на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча зобов'язаний і може її надавати. Крім того, додатково просить стягувати з відповідача аліменти на власне утримання, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки у зв'язку з постійним доглядом за сином, який має хронічне захворювання - астму, не може віддати його у дошкільний заклад (садок), а відтак позбавлена можливості постійно працювати, забезпечувати свої та сина потреби самостійно.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить такий задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що усвідомлює обов'язок щодо утримання дитини та по можливості буде такий виконувати, однак на теперішній час не має можливості сплачувати аліменти у заявлених позивачкою розмірах, оскільки офіційно не працевлаштований, значних доходів не отримує, крім того зазначає, що страждає органічним нервозним розладом, та як наслідок перебуває на обліку і лікуванні у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Як вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 виданого 04.02.2010р., відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак, зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття.

Враховуючи відсутність даних в підтвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров'я дитини (бронхіальна астма), матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, який не працевлаштований, стан його здоров'я, те, що інших осіб на утримані немає та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітнього сина слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 13.02.2015р. і до досягнення дитиною повноліття.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання, як дружини, яка підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

З витягу з історії хвороби № 16540 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., вбачається, що останньому встановлений діагноз: бронхіальна астма, атопічна форма, неконтрольований персистуючий перебіг, ступінь важкості - 4, приступний період ДН-2 ст. ССН-1-2 ст. У зв'язку з вказаним захворюванням дитини не може відвідувати дошкільні заклади (садки) та повинна постійно перебувати під доглядом.

Як вбачається з довідки ЛКП «Дністер» з місця проживання про склад сім'ї і прописки (форма №2) № 294 від 29.01.2015р., дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає спільно з своєю матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку, у випадку наявності в дитини вад фізичного або психічного розвитку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина-матір, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дружини, яка у зв'язку з доглядом за їхнім спільним сином, який хворіє астмою, не взмозі самостійно забезпечувати як себе, так і їхнього сина.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, рід його діяльності, те, що не має інших осіб на утриманні, а також обізнаність останнього про стан здоров'я спільної дитини. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, починаючи з 13.02.2015р. (дати звернення до суду з відповідним позовом).

Крім того, суд не знаходить вагомих підстав для задоволення вимог щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме починаючи з 01 лютого 2012р. з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

За вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак позивачкою не подано суду жодних доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, а відтак, у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Керуючись ст.ст.75, 84, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.1, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, на її ж утримання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, починаючи з 13 лютого 2015 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, шестирічного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243 гривні 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий: