Категорія 57 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Нікушина В.П., Зайцева А.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення заборгованості за договором депозиту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення заборгованості за договором депозиту.

Позовна заява мотивована тим, що 27.10.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу №, відповідно до якого Банк прийняв від позивачки депозитні кошти у сумі 150 000 гривень, зі сплатою 22% річних, строком на 30 днів, з датою повернення коштів 26.11.2014 року.

Проте відповідач взятих на себе зобов'язань за даним договором не виконав та не повернув депозитні кошти разом з нарахованими відсотками, а тому представник позивача просив стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 193 944,66 гривень, з яких: 150 000 гривень - заборгованість по вкладу, 2 712,33 гривень - заборгованість по відсоткам, 41 232,33 гривень - пеня.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення заборгованості за договором депозиту - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального права, а тому просив його скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про необхідність її задоволення, у зв'язку з наступним.

Матеріалами справи встановлено, що 27.10.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № банківського вкладу у гривні України (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Банк прийняв кошти ОСОБА_2 в сумі 150 000,00 гривень у вигляді вкладу (депозит), строком на 30 днів, на депозитний рахунок НОМЕР_1, зі сплатою 22.00 відсотків річних і строком повернення зазначених коштів 26.11.2014 року.

Згідно з випискою з особового рахунку НОМЕР_2, 27.10.2014 року на вказаний рахунок було зараховано 150 000,00 гривень (а.с. 12).

26 листопада 2014 року ОСОБА_4, довіритель ОСОБА_2, звернувся до ПАТ «Імексбанк» з заявою про видачу грошових коштів в сумі 150 000,00 гривень та нарахованих відсотків відповідно до умов Договору (а.с. 14), проте зазначені кошти Банком видані не були.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийнято рішення №16 про затвердження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк».

Згідно з ч.5 ст.34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно п.1 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Судовою колегію встановлено, що строк дії вкладу закінчився до введення тимчасової адміністрації, та, у відповідності до п.2.4.4 Договору, Банк зобов'язаний був повернути ОСОБА_2 суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу, тобто 26.11.2014 року.

Отже порушення зобов'язання ПАТ «Імексбанк» відбулось ще до введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Таким чином, враховуючи що порушення зобов'язань за Договором відбулося до введення тимчасової адміністрації та положення п.1 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «Імексбанк» зобов'язано повернути банківський вклад та заборгованість по відсоткам.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Застосування судами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Така сама правова позиція також міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6-13275св14 від 16.07.2014 року.

У своїх позовних вимогах представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив стягнути пеню у розмірі 41 232,33 гривні, посилаючись на ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), і вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), а не договір про виконання робіт (надання послуг). Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст. 1, 10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Таким чином, підстави для стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно норм ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення у справі є неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в силі залишатись не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень заборгованості по банківському вкладу (депозиту) та 2 712 гривень 33 копійки заборгованості по відсоткам, а всього 152 712 гривень 33 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» у спеціальний фонд Державного бюджету України судовій збір у розмірі 2909 гривень 16 копійок.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Зайцев А.Ю.

_______ Нікушин В.П.