Провадження № 2-4782/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Демидовської А.І.

при секретарі - Ковальчуку В.Л., Малютіні А.Д., Шевченко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського району управління юстиції у м. Києві про визнання дій старшого виконавця відділу ДВС Соломянського РУЮ в м. Києві, щодо відкриття виконавчого провадження та накладання арешту на все майно та оголошення розшуку майна, незаконним; про скасування постанови від 08.12.2014 «про відкриття виконавчого провадження», скасування постанови від 01.02.2015 «про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження», скасування постанови від 12.03.2015 «про розшук майна боржника», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом (заявою), в якому просить скасувати заходи забезпечення позову, а саме: звільнити з під арешту КІА, модель CEED, тип легковий хетчбек, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 НОМЕР_3, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1; скасувати постанову про арешт автомобіля та заборону відчуження на автомобіль КІА, модель CEED, тип легковий хетчбек, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 НОМЕР_3, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, постановлену Відділом ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, відповідно до ст. 31 ЦПК України, уточнила позовні вимоги, а саме просила суд скасувати постанову від 08.12.2014 «про відкриття виконавчого провадження», скасувати постанову від 01.02.2015 «про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження», скасувати постанову від 12.03.2015 «про розшук майна боржника», мотивуючи це тим, що: 14 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - Банк) було укладено кредитний договір № 92603 Ф АНА 77828 К 1 (далі - кредитний договір), відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіля в розмірі 98 100, 00 грн. строком по 13.07.2015 року, з процентною ставкою за користування кредитом 18,5 % річних.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що 17 травня 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва було прийнято заочне Рішення по справі № 2-2517 2011 року, яким задовольнив позов Банку та вирішив стягнути з ОСОБА_1, на користь Банку, заборгованість за кредитним договором. На підставі цього рішення було відкрито виконавче провадження.

15 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на заочне Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.05.2011 року.

На підставі цього, 02 листопада 2012 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Бердар М.М. була винесена постанова про повернення виконавчого документу. Також 02.11.2012 року старшим державним виконавцем Бердар М.М. була направлена Вимога до ПП «СП Юстиція», у зв'язку із закінченням виконавчого провадження, передати ОСОБА_1 транспортний засіб.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва по справі № 22-1639/2012,11 грудня 2012 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1

Починаючи з 2013 року ОСОБА_1 сплачувала борг Банку по кредитному договору та здійснювала поточні платежі.

Після винесення Ухвали Апеляційним судом м. Києва, ОСОБА_1 не отримувала від відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києва жодної постанови чи іншого документу, працівники відділу ДВС за цей час жодного разу з нею не зв'язувались, до відділу ДВС не викликали.

03 квітня 2015 року, ОСОБА_1, сплативши заборгованість в повному обсязі за кредитним договором та погасивши кредит, що був наданий на придбання автомобіля, у відділенні Банку, вперше дізналась про відкрите нове виконавче провадження.

20 квітня 2015 року, ОСОБА_1 з'явилась у відділ ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, для отримання інформації де вперше і побачила копії Постанов: про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2014, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2015, про розшук майна боржника від 13.03.2015 року.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Згідно ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Відповідно до законодавства, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до ст. 25 цього Закону.

Таким чином, державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з'ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Між тим, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Сканцева Н.С., 08.12.2014 року постановляє відкриття виконавчого провадження, не повідомивши про це у встановлений строк боржника - ОСОБА_1, без пересвідчення того, що боржник - ОСОБА_1 отримала копію даної постанови, протягом двох місяців жодного разу не зв'язавшись з боржником - ОСОБА_1, почала проводити дії по примусовому виконанню рішення, що підтверджується наступними постановами: від 01.02.2015 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» та від 12.03.2015 «про розшук майна боржника» тощо.

Дані дії старшого державного виконавця Сканцевої Н.С. призвели до порушення прав ОСОБА_1, позбавивши її можливості на добровільне виконання рішення.

Крім того, Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2015, старший державний виконавець наклав арешт на все майно ОСОБА_1.

Частиною 2 ст. 27 Закону передбачено, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арештна майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу ДВС у строк до початку примусового виконання рішення.

Наклавши арешт на все майно боржника - ОСОБА_1 без пересвідчення отримання мною копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а у зв'язку з цим можливості добровільного виконання рішення, зазначивши у Постанові про відкриття виконавчого провадження не перевірених даних, а саме знову вказується моє попереднє прізвище - ОСОБА_1, але при апеляційному розгляді справи мною подавалися документи щодо зміни прізвища та в попередній постанові від 02.11.2012 року про повернення виконавчого документу вже зазначалося моє нове прізвище - ОСОБА_1. Також державний виконавець при прийнятті заяви про відкриття виконавчого провадження від стягувача не з'ясував про стан виконання рішення, а саме погашення мною частини боргу.

Ретельно дослідивши обставини справи, вивчивши викладені у заяві доводи позивача, посилання на не дотримання ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме не дотримання вимог статті 25 та статті 31 Закону, що призвело до порушення прав позивача, як боржника, та не отримавши від відповідача жодних доказів, яки б спростовували твердження позивача - ОСОБА_1,

Суд дійшов висновку, що співробітниками ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, було не дотримано норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця ДВС Соломяннського РУЮ у м. Києві, щодо відкриття постанови від 08.12.2015 «про виконавче провадження», постанови від 01.02.2015 «про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження» та постанови від 12.03.2015 «про розшук майна боржника» є безпідставними і не законними.

Керуючись статтями 10, 11, 15, 60, 209, 212- 215 ЦПК України та ч.3 ст. 6, ст. 12, ст.. 25, п.6 ч.1 ст. 37, ч.2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», Соломянський районний суд м. Києва

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі;

Визнати дії старшого виконавця відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Сканцевої Н.С., щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та оголошення розшуку майна, незаконними;

Скасувати постанову від 08.12.2014 «про відкриття виконавчого провадження»;

Скасувати постанову від 01.02.2015 «про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження»;

Скасувати постанову від 12.03.2015 «про розшук майна боржника».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.І. Демидовська