Справа № 415/4273/14-ц
Провадження № 2/415/108/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Добуграй В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. Донька позивача - ОСОБА_2 не перебувала у шлюбі. Вона має двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько ОСОБА_3. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Батько ОСОБА_4, записаний ОСОБА_6 за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач звільнилась з роботи і ніде не працює. Зловживає спиртними напоями. Відповідач почала зустрічатись з чоловіком, вона залишала дітей самих на декілька днів. А 08.05.2014 року відповідач покинула дітей, і більше до дому не з'являлась. Після цього позивач забрала дітей до себе і останні стали проживати у неї та знаходяться у неї на утриманні. Відповідач мешкає окремо, допомоги на утримання дітей не надає, дітей не відвідує. Ніяких дій в розвитку та вихованню дітей не приймає, тобто повністю самоусунулася від батьківських обов'язків по вихованню дітей. У зв'язку з вищенаведеним вона звернулась з даною позовною заявою до суду, у якій просила: позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Прокурор прокуратури м. Лисичанська Бушуєва Т.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати без їхньої участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради - Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати без їхньої участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає відповідача ОСОБА_2 такою, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, вона не буру участі у вихованні дітей, не спілкується з ними і взагалі втратила до дітей іентерес.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 20 липня 1998 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, 16 вересня 1997 року народилась ОСОБА_3, про що зроблено відповідний запис № 453. Батьком дитини записаний ОСОБА_5, матір'ю дитини записана ОСОБА_2.

Згідно з свідоцтвом про встановлення батьківства, серії НОМЕР_2, виданим 19 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_5 визнаний Батьком ОСОБА_9, про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства зроблено запис № 69.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 18 березня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_4, про що зроблено відповідний запис № 169. Батьком дитини записаний ОСОБА_6, матір'ю дитини записана ОСОБА_2.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим 03 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що складено відповідний актовий запис № 1314.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим повторно 16 вересня 1997 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилась ОСОБА_2, про що зроблено відповідний запис № 860. Батьком дитини записаний ОСОБА_10, матір'ю дитини записана ОСОБА_11.

Згідно з довідкою № 193, виданою 15.09.2014 року Лисичанським державним медичним училищем, ОСОБА_3 є студенткою ІІ курсу Лисичанського державного медичного училища спеціальність «Сестринська справа».

Згідно з довідкою № 702, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 18 від 20.10.2014 року, ОСОБА_4 навчається в 6-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 м. Сєвєвродонецька Луганської області.

Згідно з побутовою характеристикою від 24.09.2014 року, громадянка ОСОБА_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1, разом з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 громадський порядок не порушувала, з сусідами не конфліктувала. З травня місяця та по теперішній час за вищезазначеною адресою не з'являлась. Діти залишились самі, поки їх не забрала бабуся - ОСОБА_1, з якою діти проживають по теперішній час.

Згідно з довідкою № 5482, виданою 27.10.2014 року ЛКП «Паспортна служба», за адресою АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13.

Згідно з довідкою № 613, виданою 08.10.2014 року КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», ОСОБА_2 з 01.06.2010 року по 08.07.2014 року працювала в КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на посаді помічника вихователя.

Згідно з довідкою № 8/02-1698, виданою Лисичанським міським центром зайнятості від 23.10.2014 року, ОСОБА_2 в центрі зайнятості станом на 23.10.2014 року не перебуває та не перебувала.

Згідно актом обстеження житлово-побутових умов від 27.08.2014 року за адресою АДРЕСА_3, ОСОБА_2 під час обстеження житлово-побутових актів перебувала у нетверезому стані, відсутність дітей пояснила тим, що вони заважають їй влаштовувати особисте життя.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради № 60/01-16 від 13.01.2015 року, орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народженняю.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.314910334.2 від 12.11.2014 року про сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167 СК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус р ішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, передати під опіку Органу опіки та піклування міста Лисичанська Луганської області до встановлення піклувальника над ними.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА