У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільної сумісної власності подружжя, виділ частки спадкодавця у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_7, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1975 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, а позивачка не може оформити на себе право власності на зазначену квартиру, оскільки нотаріус їй повідомив, що 21 березня 2012 року її чоловік склав заповіт, яким усе своє майно після його смерті заповів ОСОБА_4 Посилаючись на тяжкий хворобливий стан чоловіка, внаслідок якого він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, позивач просила суд визнати зазначений заповіт недійсним.

У квітні 2013 ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов, у якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом; визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_5; виділити Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ѕ квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Виділено Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 як таку, що належала ОСОБА_7 на час його смерті.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7

У задоволенні позову про виділ Ѕ частки спадкодавця ОСОБА_7 у спільному сумісному майні подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить змінити рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із недоведеності та безпідставності позовних вимог ОСОБА_4 в цій частині.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук