22-ц/775/842/2015(м)
Єдиний унікальний номер 264/2586/15-ц
Номер провадження 22ц/775/842/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Пустовойт Т.В.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Сороки Г.П., Биліни Т.І.,

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат «Азовсталь» в обґрунтування якого зазначив, що перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством на посаді машиніста- обхідника з котельного обладнання ділянки експлуатації котельного цеху ПЕВС. Під час виконання трудових обовязків позивач отруївся промисловим газом, внаслідок чого отримав інвалідність ІІІ групи та відповідно до первинного висновку МСЕК втратив 50% стійкої працездатності, а в 2007 року комісією встановлено 30% втрати професійної працездатності. У результаті каліцтва позивач відчуває психологічні страждання, які негативно впливають на спосіб життя, з моменту отримання захворювання і до теперішнього часу живе з відчуттям сильного душевного хвилювання, досі має проблеми зі сном, постійно роздратований. Тривале лікування порушило професійні плани, оскільки він отримав незворотні наслідки у здоровї, втратив можливість підвищення на роботі. Все вищевикладене спричинило моральну шкоду, яку він оцінює у 50000,00грн. та просив стягнути з відповідача, а також витрати на правову допомогу в розмірі 649,60грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1, моральну шкоду в розмірі 15000,00грн., витрати на правову допомогу в розмірі 194,88грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 150,00грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення представника відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи- Морозової Ю.А.,які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, перебував у трудових відносинах з ПАТ «МК Азовсталь» з 27.03.1995 року по 13.07.2007 року. Перебуваючи на посаді машиніста- обхідника з котельного обладнання ділянки експлуатації котельного цеху ПЕВС, 30.01.2006 року знаходячись на робочому місці,з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отруївся промисловим газом.

Згідно акту №14 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 19.02.2006 року, основною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обовязків з огляду та утриманню в технічно справного стану закріпленого обладнання, відсутність контролю зі сторони керівництва та спеціалістів ПЄВС за виконанням підлеглим керівництвом вимог нормативних актів про охорону праці, супутня причина- незадовільне проведення аналізу безпеки експлуатації дренажного трубопроводу зливу конденсату в умовах низьких температур та не прийняття заходів по підвищенню рівня його безпеки.

Відповідно до довідки МСЕК міста Донецька серії ДОН-04 №048381 від 26.06.2006 року, позивачеві встановлена 3 група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності.

Згідно виписки з акту МСЕК серії 10ААА №243971 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково, встановлена 3 група інвалідності.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність факту заподіяння моральної шкоди позивачу. Керуючись критеріями загальнолюдських цінностей, з урахуванням того, що позивач зазнав як больові відчуття та і моральні страждання внаслідок часткової втрати професійної працездатності , виходячи з положень ч.3 ст.23 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з урахуванням обставин справи, принципів розумності, поміркованості та справедливості суд дійшов до висновку, що компенсація заподіяної позивачу моральної шкоди у грошовому виражені буде відповідати по 15 000 грн. і стягнув цю суму з відповідача на користь позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці". Даним законом внесено зміни до законодавчих актів України , а саме- Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який викладено у новій редакції з назвою «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.8 статті 36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч.2 указаної статті Цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ст.173 Кодексу законів про працю України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю позивачу, внаслідок отримання отруєння промисловим газом завдано з вини відповідача, що підтверджується актом №14 складеним по формі Н-1 від 19.02.2006 року.

Згідно довідки УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя ОСОБА_1 знаходиться на обліку як інвалід ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та отримує пенсію в розмірі 949,00грн.

Відповідно до Постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі №7320 від 26.10.2006 року ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 19840,00грн.

Як вбачається з постанови Фонду від 30.01.2015 року про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2014 року, ОСОБА_1 перераховано щомісячну грошову суму в розмірі 1310,34грн.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.3 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував тяжкість завданих ушкоджень здоровю позивача, ступень втрати його професійної працездатності та наявну тенденцію поліпшення його здоровя, у звязку з чим у 2014 році ОСОБА_1 встановлено менший розмір втрати професійної працездатності , а саме з 50% до 30%., глибину і тривалість душевних та фізичних страждань з приводу травмування, лікування й проходження реабілітаційного відновлення. Суд також врахував, що позивач працездатний та продовжує трудову діяльність.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків суду першої інстанції, відповідачем не наведено та нових доказів не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги практику Апеляційного суду за іншими справами даної категорії , де суд визначав більший розмір моральної шкоди потерпілому , не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається виключно судом залежно від усіх обставин конкретної справи, отже є оціночною категорією.

Відповідно до статті 88 ЦПК України суд вірно визначився із розміром відшкодування витрат на правову допомогу з урахуванням часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді