Провадження № 2/0202/352/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2004 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № LGL1SK0463, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.07.2006 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідачка ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.05.2013 року у розмірі 103681,25 грн., яка складається з: 5669,73 грн. - заборгованість за кредитом, 31833,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 66177,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року у розмірі 93681,25 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., сплачений судовий збір, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явилася.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.07.2006 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Позивачем заявлено, що відповідачка ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.05.2013 року у розмірі 103681,25 грн., яка складається з: 5669,73 грн. - заборгованість за кредитом, 31833,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 66177,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку.

Строк дії кредитного договору № LGL1SK0463 від 27.07.2004 року закінчився 27.07.2006 року, позовна давність за даним договором сплинула 27.07.2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом 10.07.2013 року, тобто через 4 роки після спливу строку позовної давності.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко