Справа № 752/4357/15-ц
Провадження № 2/752/3067/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 16 вересня 1994 року ОСОБА_4, яка являється їй тіткою та яка була членом сім'ї і проживала разом з нами з 1987 року.

27 жовтня 1987 року згідно обмінного ордеру № 210 виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів заселися в 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

29 липня 1993 року вищевказану квартиру приватизували на ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_4 була рівноправним членом сім'ї, про яку турбувались і доглядали ще за довго до обміну квартир.

Після смерті ОСОБА_4 у володіння перейшла ? частина житлової площі, яка належала їй згідно приватизації, комунальні послуги сплачуємо за всю квартиру, в якій проживаємо і на теперішній час.

Права на її частину нерухомого майна ніхто не пред'являв. Починаючи з 1994 року, позивач добросовісно, відкрито, та безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1 утримує її, підтримує в належному стані, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки постійно проживає.

В судове засідання позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві обставин.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися надали суду заява про визнання позовних вимог.

Вислухавши думку позивача, суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 210 від 27 жовтня 1987 року виданого ОСОБА_1 надано дозвіл на заняття квартири АДРЕСА_1. (а.с.4).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 липня 1993 року виданого Управлінням справами Академії наук України (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року , про що зроблено відповідний актовий запис 1399 (а.с. 6).

Спадкоємців після померлої ОСОБА_4,судом не встановлено.

Згідно акту-довідки № 83 від 19.08.2015 року виданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва «ЖЕД 109» складеного в присутності майстра ОСОБА_5 та жителів будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_6, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 1987 року.

В судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про безперервне володіння і користування квартирою АДРЕСА_1 з 1987 року, зокрема, судом надано належну оцінку наявним в справі письмовим доказам: квитанціям про оплату електроенергії за централізоване постачання холодної та водовідведення та гарячої води, квитанціям про оплату житлово-комунальних послуг. Із вказаних доказів вбачається, що дійсно ОСОБА_1 виконує всі обов'язки власника і несе тягар утримання майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірною квартирою АДРЕСА_1. Крім того, протягом всього терміну володіння позивач утримує її, підтримує в належному стані, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, та постійно в ньому проживає та сплачує за комунальні послуги.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безперервного володіння чужим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач ОСОБА_1 відкрито, безперервно та добросовісно володіє квартирою АДРЕСА_1

Оскільки починаючи з 1994 року по теперішній час позивач ОСОБА_1, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володів та продовжує володіти, користувався та продовжує користуватися майном, та утримує дане жиле приміщення, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на дане майно за набувальною власністю на законних підставах.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 328, 344, Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 208, 209, 212, 213, 215 Цивільно - процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на ? частин квартири АДРЕСА_1 загальною площею 87,40 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м., за набувальною давністю після ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: