Справа № 509/616/15-ц
10 червня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді Гандзій Д.М.,
при секретарях Демеденко Ю.А., Черкасові Д.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
13 лютого 2015 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, посилаючись на відсутність з боку відповідача будь-якої участі у додаткових витратах на їхнього малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який хворіє на цукровий діабет 1-го ступеню, вегето-судинною дистонією, у звязку з чим, дитині наданий статус інвалід дитинства, внаслідок вищевказаної тяжкої хвороби, дитина потребує постійного медикаментозного лікування та дієтичного харчування, просила суд, стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, 26.02.2006 р. у розмірі 2000 грн. щомісячно.
Приймаючи участь в судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, однак в подальшому в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, але надіслала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 42,43).
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою позивачці та судові адресою його місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМ України в Одеській області № 480 від 18.02.2015 р. про те, що згідно обліків адресно-довідкової картотеки ОСОБА_2 не значиться, а також поштовими повідомленнями з відмітками листоноші «за відмовою адресат від одержання», «адресат не розшуканий» та «адресат не проживає», причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 21,27-35).
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.
Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Приписами статті 61 ЦПК України передбачено обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 185 СК України передбачено той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір яких, у разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме : стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей і т.і.
Суд встановив, що позивачка та відповідач знаходяться у шлюбі, зареєстрованого 22.10.2005 р., від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 022614 від 14.03.2006 р., в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 7).
Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.09.2008 р., яке набрало законної сили 28.09.2008 р., було стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів його місячного заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2008 р. і до повноліття дитини (а.с. 8).

З матеріалів позову вбачається, що сторони по справі з 2008 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. При чому позивачка проживає разом із малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка самостійно виховує та утримує.

Так, у 2013 р., у малолітнього ОСОБА_3 було виявлене тяжке захворювання - цукровий діабет 1-го ступеню, вегето-судинною дистонією, у звязку з чим, дитині наданий статус інвалід дитинства, і внаслідок вищевказаної тяжкої хвороби, дитина потребує постійного медикаментозного лікування та дієтичного харчування, що підтверджується відповідними документами (висновком Овідіопольської ЛКК від 22.11.2013 р., висновком спеціалісту Одеської обласної дитячої лікарні від 04.02.2015 р.) (а.с. 9-12).

Дитині розписаний щомісячний курс лікування та встановлений необхідний місячний перелік ліків, які потрібно приймати кожного місяця для підтримки життєдіяльності організму і відповідно до наданих позивачкою квитанцій до позову, вартість ліків, які необхідно приймати щомісячно становить 2870 грн. (а.с. 13-15).

Суд встановив, що всі вищевказані витрати несе виключно позивачка матір хворого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час, як відповідач повністю усунувся від надання допомоги на лікування їхнього малолітнього сина, враховуючи, що позивачка не працює з 01.12.2010 р. по теперішній час, що підтверджується записом в трудовій книжці та довідкою Роксоланівської с/р (а.с. 16-19).

Суд встановив, що відповідач злісно ухиляється від сплати присуджених рішенням суду аліментів і заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.12.2014 р. складає 13943,90 грн., що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця заборгованості по аліментам. При чому, за період з жовтня 2010 р. по грудень 2014 р. відповідачем було сплачено аліментів на суму 2200 грн. (а.с. 19).

Таким чином, суд встановив, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, на вихованні і утриманні знаходиться та потребує постійного догляду та лікування, враховуючи, що позивачка не працює і доглядає дитину інваліда дитинства.

Керуючись ст. 10,11,57-61,130,174,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст. 180,185 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити ;

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Гандзій Д.М.