Справа № 354/612/14-ц
Провадження по справі № 2/354/29/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гандзюка Д.М.

секретаря Петращук Т.Ю.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання технічної документації такою, що не відповідає вимогам закону,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у здійсненні нею свого права власності на земельну ділянку та житлові будинки, зокрема шляхом заборони вчиняти будь-які дії по демонтажу огорожі, встановленої по межі земельної ділянки ОСОБА_1 та будь-які дії, що псують нерухоме майно ОСОБА_1, а також про визнання технічної документації на земельну ділянку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і порушує законні права та інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1

Позивачка обгрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер 160130002, яка розташована в с.Яблуниця, Яремчанської міської ради. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою площею 0.2177 га, кадастровий номер 160130001, власницею якої до 2008 р. була ОСОБА_6

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.08.2008 р. ОСОБА_6, передала належну їй на праві власності вказану земельну ділянку в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Приблизно у 2010 р. відповідач ОСОБА_4 незаконно захопив будівлю на земельній ділянці позивачки та три житлові будинки на її земельній ділянці, якими незаконно користувався близько півтора року. Відповідачі почали здійснювати самочинні добудови до свого будинку, які здійснюють, порушивши межі її земельної ділянки. Постільки відповідач ОСОБА_4 неодноразово порушував право позивачки на вільне користування своєю власністю, позивачці разом з ОСОБА_7 довелося встановити огорожу по межі належних їм земельних ділянок. При цьому огорожа була встановлена по межах, винесених в натурі та закріплена межовими знаками. Вказані дії позивачки були оспорені відповідачем ОСОБА_4 в суді. Рішенням Яремчанського міського суду від 04.02.2013 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.04.2014 р., в задоволенні позову було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4 самовільно демонтував частину встановленої позивачкою огорожі та здійснює заїзд на свою територію без достатніх на це підстав, незважаючи на те, що має можливість облаштувати заїзд з своєї земельної ділянки безпосередньо на дорогу Облавтодору. До цього часу тривають спроби ОСОБА_4 незаконно самовільно демонтувати огорожу, що зумовило численну кількість конфліктів і постійні звернення до правоохоронних органів.

Відповідачі здійснюють самочинне будівництво на своїй земельній ділянці, що перешкоджає позивачці вільно користуватись, розпоряджатись та володіти своєю власністю. Відповідно до листа виконкому Яремчанської міської ради від 17.07.2009 р., вбачається, що відповідна проектна документація на будівництво відповідачам не видавалась. До відповідача ОСОБА_4 неодноразово були застосовані адміністративні стягнення. Порушення відповідачами при забудові своєї земельної ділянки протипожежних правил, зокрема при встановленні пічного опалення, привело до виникнення пожежі та пошкодження несучої стіни будинку ОСОБА_1

Відповідачі незаконно збільшили розмір своєї земельної ділянки, виготовивши на неї технічну документацію, яка суттєво суперечить технічній документації попереднього власника цієї земельної ділянки, порушує межу земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 та права чотирьох суміжних землевласників. Внаслідок внесення до технічної документації на земельну ділянку відповідачів невідповідних дійсності даних, було фактично зміщено розташування меж земельних ділянок на місцевості. В результаті цього між належною позивачці земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_7 появилася прогалина, хоча відповідно до правовстановлюючих документів їх земельні ділянки є суміжними. Виконком Яблуницької сільської ради не погоджував акт про підтвердження меж, який знаходиться в технічній документації на земельну ділянку відповідачів. Акт встановлення (відновлення) в натурі зовнішніх меж земельної ділянки від 14.11.2013 р., на який посилається ОСОБА_4, не підписаний ні суміжним землекористувачем, ні спеціалістом-землевпорядником, ні працівниками міліції, які нібито були присутні та забезпечували громадський порядок. Внаслідок неправомірного зміщення меж земельної ділянки житлові будинки позивачки опинилися на земельній ділянці, яка нібито належна на праві власності відповідачу, що перешкоджає позивачці користуватися ними. Також позивачка зазначає, що відповідачі придбали у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0.2177 га з кадастровим номером 160130001, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 Проте технічну документацію виготовлено на іншу земельну ділянку за тією ж адресою з кадастровим номером :12:001:0002. Земельна ділянка позивачки не межує і ніколи не межувала із земельною ділянкою з кадастровим номером :12:001:0002. Самовільна безпідставна зміна кадастрового номера земельної ділянки є грубим порушенням норм чинного законодавства України та порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивачки. Тому позивачка просить зобов'язати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 свого права власності на земельну ділянку та житлові будинки, зокрема шляхом заборони вчиняти будь-які дії по демонтажу огорожі, встановленої по межі земельної ділянки ОСОБА_1 та будь-які дії, що псують нерухоме майно ОСОБА_1 і визнати технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує законні права та інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вона пояснила, що є власником земельної ділянки з 2010 р. і відповідачі є власниками суміжної земельної ділянки. Огорожа між земельними ділянками сторін була встановлена в 2010 р., до того огорожі між їхніми ділянками не було. Спори з відповідачами почалися в 2010 р.: у відповідачів виникли претензії до її огорожі та будівель. Межі її земельної ділянки були погоджені комісією сільської ради в 2012 р. Позивачка ствердила, що вона не погоджувала межі земельної ділянки відповідачів. Порушення прав позивачки полягають в тому, що з її користування фактично забрано 0.05 га землі та два будинки. Технічна документація відповідачів порушує права позивачки в тому, що документація змістила її земельну ділянку на ділянку її чоловіка ОСОБА_8 Внаслідок цього між земельними ділянками відповідачів та іншого суміжного користувача виник розрив. Позивачка просить задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав. Представник пояснив, що позивачка не надала доказів про захоплення відповідачем її майна і про демонтаж огорожі. Позивачка також сама спростувала свої твердження про використання відповідачем її земельної ділянки для заїзду. Представник вважає безпідставним посилання позивачки на рішення Яремчанського міського суду від 04.02.2013 р. як обгрунтування своїх вимог. В той же час рішенням Яремчанського міського суду від 11.12.2013 р. відмовлено в задоволенні її позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачів. Під час розгляду тієї справи досліджувалася технічна документація, на підставі якої було видано державний акт. В названому судовому рішенні є також посилання на новий кадастровий номер ділянки відповідачів і новий номер не створює позивачці жодних перешкод в користуванні її майном. Відповідачу відомо, що частина будинку позивачки знаходиться на земельній ділянці відповідачів. Представник вважає, що позивачка не надала доказів про захоплення її будівель відповідачем. Постільки позивачка вказує, що захоплення було в 2010 р., а вона звернулася в суд в 2014 р., то слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Представник відповідача просить відмовити в позові.

Належно повідомлений відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'вився і не повідомив про причини неявки. Від цього відповідача також не надходила заява про розгляд справи в його відсутності.

Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Поясненнями позивачки, які стверджуються записами в договорі (т.1, а.с.8) та витязі з Державного реєстру цього правочину (т.2, а.с.37), встановлено, що позивачка має у власності земельну ділянку площею 0.2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд і розташована в с.Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Попереднм власником цієї земельної ділянки був ОСОБА_8

Поясненнями позивачки, які стверджуються записами в договорі (т.1, а.с.21-22), витязі з Державного реєстру цього правочину (т.1, а.с.23) та витягах про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т .1, а.с.24-28), встановлено, що позивачка має у власності п'ять дачних будинків в АДРЕСА_1.

Поясненнями осіб, які беруть участь у справі та стверджуються записами в договорі (т.1, а.с.9), витязі з Державного реєстру цього правочину (т.1, а.с.10), встановлено, що відповідачі мають у власності у рівних частинах земельну ділянку площею 0.2177 га, яка розташована в АДРЕСА_1 і призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Поперднім власником цієї земельної ділянки була ОСОБА_6

Записами в договорі (т.1, а.с.11), витязі з Державного реєстру правочинів (т.1, а.с.12), витязі про державну реєстрацію прав (т.1, а.с.13), вастановлено, що відповідачі мають у власності в рівних частинах дачний будинок, який розташований АДРЕСА_1.

Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Але позивачка таких обов'язків не виконала.

Правила ч.3 ст.61 ЦПК України передбачають, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положення ст.215 ЦПК України визначають зміст рішення суду. Положення п.3 названої статті передбачають, що в мотивувальній частині рішення зазначаються встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Записами в рішенні Яремчанського міського суду Івано-Франківької області від 04.02.2013 р. (т.1, а.с.91), встановлені обставини про те, що встановлення меж земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_6 в натурі (на місцевості) ДП «Карпатигеодезкартографія» не виконано, у матеріалах технічної документації відсутні відомості про прийняття обмінного файлу in-4; встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_8 в натурі (на місцевості) ДП «Карпатигеодезкартографія» також не виконано, в матеріалах технічної документації відсутній акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування та відомості про прийняття обмінного файлу in-4. Назване рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 02.04.2013 р. (т.1, а.с.95-98). Участь у тій справі брали також ОСОБА_4 та ОСОБА_1 У названому рішенні встановлені обставини про те, що дані про встановлення меж земельних ділянок попередніх власників, від яких сторони набули земельні ділянки, відсутні, тому межі набутих земельних ділянок підлягали відновленняю.

Твердження позивачки про те, що після набуття нею права власності на земельну ділянку площею 0.2500 га межі цієї ділянки були відновлені згідно акта від 28.05.2012 р., суд вважає непереконливими. Згідно положень п.3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним особою. З акта від 28.05.2012 р. (т.1, а.с.14), на який посилається позивачка, вбачається, що в ньому навіть не зазначені власники суміжних земельних ділянок. Вказане свідчить про те, що відповідачі або їх представники не були присутні при відновленні меж земельної ділянки позивачки. Тому названий акт не відповідає вимогам закону.

На підставі встановлених обставин слід зробити висновок, що межі земельної ділянки, власником якої є позивачка, не були встановлені у визначеному порядку як попередньому власнику, так і позивачці. В зв'язку з цим пояснення позивачки про те, що огорожу між своєю земельною ділянкою і ділянкою відповідачів вона встановила по межі своєї ділянки, є необґрунтовані.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківької області від 11.12.2013 р. (т.1, а.с.221-225), в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.2177 га, виданого 20.08.2012 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Назване рішення набрало законної сили відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 10.02.2014 р. (т.2, а.с.27-31). У названому рішенні суду встановлена обставина про те, що технічна документація із землеустрою земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідає вимогам земельного законодавства (т.1, а.с.224). Наведена обставина доводить, що вимога позивачки про визнання технічної документації на земельну ділянку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і порушує законні права та інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1, є необґрунтованою.

Щодо вимог позивачки про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у здійсненні нею свого права власності на земельну ділянку та житлові будинки, зокрема шляхом заборони вчиняти будь-які дії по демонтажу огорожі, встановленої по межі земельної ділянки ОСОБА_1 та будь-які дії, що псують нерухоме майно ОСОБА_1, то такі вимоги також є необґрунтованими. На ствердження зазначених вимог позивачка не навела будь-яких переконливих доказів. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, причиною якого є не встановлення меж між їх земельними ділянками, які є суміжними, і з приводу будівель, які розміщені на тих земельних ділянках. Позивачка у позовній заяві зазначає, що внаслідок зміщення меж земельної ділянки її будинки опинилися на земельній ділянці відповідачів. Висновок щодо спору про будівлі стверджується і листом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (т.1, а.с.219). В зв'язку з цим сторони постійно звертаються про порушення правил будівництва, що стверджується відповідними листами (т.1, а.с.17, 18, 31, 118, 196-201, 208-211, т.2, а.с.38). Проте позивачка не довела, що внаслідок порушення правил будівництва їй чиняться перешкоди у здійснення права власності. Позивачка також посилається на акт про пожежу (т.1, а.с.19), згідно якого пошкоджено несучу стіну будинку внаслідок порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні пічного опалення відповідачем ОСОБА_4 Судом встановлено, що будівлі сторін знаходяться на близькій відстані і не має встановлених меж між їх ділянками. Тому цей випадок не може бути підставою для задоволення вимог позивачки.

Постільки позивачка не довела своїх вимог, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.106, 107, 158 ЗК України та керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди у здійсненні нею свого права власності на земельну ділянку та житлові будинки, зокрема шляхом заборони вчиняти будь-які дії по демонтажу огорожі, встановленої по межі земельної ділянки ОСОБА_1 та будь-які дії, що псують нерухоме майно ОСОБА_1, а також про визнання технічної документації на земельну ділянку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такою, що суперечить вимогам чинного законодавства і порушує законні права та інтереси суміжного землекористувача ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Яремчанський міський суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. М. Гандзюк