_____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/3822/15-ц
Провадження № 2/520/2815/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, збільшивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк», суму вкладу за договором депозиту в розмірі 30 556 (тридцять тисяч пятсот пятдесят шість) доларів 95 центів США та відсотки за договором депозиту в розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) доларів США, посилаючись при цьому на те, що 08 березня 2014 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу № SAMDNWFD 200 «Приват-вклад» (дикуша), згідно якого сума вкладу складає 30000,00 (Тридцять тисяч) доларів США, день повернення вкладу 08 березня 2015 року, виплата процентів, нарахованих на вклад за ставкою 5% річних здійснюється згідно з умовами Договору (п.3). До договору «Приват-вклад» (дикуша) передував вклад «Депозит Плюс», проценти за яким в сумі 556,95 (Пятсот пятдесят шість доларів 95центів) були банком зараховані на рахунок позивачки (30000 +556,95). Згідно п.4 вищезазначеного Договору, дія договору «Приват-вклад» (дикуша) припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом з процентами, нарахованими згідно з умовами договору. Оскільки ні сума вкладу, ні відсотки позивачці не повернуті, ОСОБА_2 вважає дію договору продовженою і просить стягнути відсотки за період з 09 березня 2015 року по день проголошення рішення.

Представник позивачки у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, посилався на те, що договір банківського вкладу з позивачем укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 року автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя.

Також представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договорами банківських вкладів перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, виписки по рахунках.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено у судовому засіданні,30 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір SAMDNWFD800, згідно з яким позивачка внесла на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» суму в розмірі 33 000 долларів США, що підтверджується квитанцією №1 та договором. Строк дії даного договору - 30 липня 2014 року під 4% річних.

05 грудня 2013 року в м.Сакі (за місцем фактичного проживання позивачці) в філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриваБанк» між сторонами укладена додаткова угода до договору SAMDNWFD800, згідно якої ПАТ КБ «ПриваБанк» збільшив відсоткову ставку по вкладу позивачки.

08 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD 200 «Приват-вклад» (далі Договір), відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 30000 доларів США строком до 08 березня 2015 року включно, а також відповідач зобов'язався виплатити проценти на банківський вклад у розмірі 5% річних, які зараховуються на карту/рахунок №0077.

Крім того, відсотки за договором від 30 липня 2013 року у розмірі 556,95 доларів США, за згодою сторін були зараховані також на рахунок №0077, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16 травня 2014 року.

18 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення грошових коштів (депозитів) до закінчення строку депозиту (вхід. №85593 від 18.04.2014 р.), у якому зазначила про відсутність наміру продовжувати дію договору та просила повернути їй грошові кошти за депозитом. Однак, на день проголошення рішення грошові кошти разом з нарахованними процентами позивачці не повернуті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Також ч.2 ст.1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до п.п.7.1.1.,7.1.5. Закону України «Про платіжні системи» вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Судом не приймаються до уваги доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» викладені в запереченнях, оскільки відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території»тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З огляду на зазначені вимоги законодавства, доводи заперечень на позовну заяву щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ «ПриватБанк», відхиляються судом як безпідставні, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання особою взятих зобов'язань відповідно до умов договору.

Кримська філія ПАТ КБ «ПриватБанк», яка прийняла грошові кошти, діяла не у власних інтересах (інтересах філії), а в інтересах юридичної особи - ПАТ КБ "ПриватБанк".

Твердження представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про запровадження окупаційною владою механізму виплат по вкладам відхиляються судом, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання зобов'язання, передбаченого договором банківського вкладу, а посилання на зміну сторони у зобов'язанні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Посилання відповідача на судові акти окупаційної влади, зокрема судові рішення про захист інтересів вкладників не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не надано доказів на підтвердження виконання зобов'язань за вкладом позивача державою - окупантом, а відтак є порушене право, яке підлягає захисту.

Крім того, у справі Zolotas проти Греції Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому ювідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Cуд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманнии усій сукупності статей Конвенції є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При таких обставинах та враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» несвоєчасно та неналежним чином виконало свої зобов'язання щодо повернення суми банківського вкладу за зверненням вкладника ОСОБА_2 відповідно до умов договору, суд вважає вимоги доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 суму вкладу за договором депозиту в розмірі 30 556 (тридцять тисяч пятсот пятдесят шість) доларів 95 центів США та відсотки за договором депозиту в розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) доларів США.

Стягнути Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) в доход держави судовий збір в розмірі 6090 (шість тисяч девяносто) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.