Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 жовтня 1998 року вона та ОСОБА_2 одружилися. Від шлюбу вони мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, подружнє життя у неї з відповідачем не склалося. В січні 2014 року відповідач залишив квартиру, в якій їхня сім'я мешкала. 03 квітня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, яке набрало законної сили, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишалася проживати з нею та перебуває на повному утриманні її матері. Тоді як відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання власного неповнолітнього сина, добровільно та в достатньому обсязі матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. При цьому, відповідач не звільнений від обов'язку утримувати дитину, домовленостей про сплату аліментів на сина вони так і не досягли, і на даний момент його турбують власне лише матеріальні інтереси (поділ майна подружжя), а не забезпечення достатніх умов життя, необхідних для повноцінного розвитку дитини. Відповідач працює та відповідно має регулярний дохід. У відповідача немає будь-яких інших зобов'язань з утримання (в тому числі інших неповнолітніх дітей на утриманні він не має), фізично здоровий, він є працездатною особою, а тому вона вважає, що не існує перешкод для виконання чоловіком обов'язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплаті аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку і забезпечення організації її життя, а саме 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час менший розмір аліментів не забезпечить належного утримання сина.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що 03 квітня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач працює бухгалтером у будівельній компанії. При цьому, їй не вистачає коштів на утримання дитини, її навчання. Зазначила, що відповідач зобов'язаний брати участь в утриманні дитини.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.32-34). Пояснив суду, що позивач працює фінансовим директором, отримує більше заробітну плату та здає в оренду дві квартири. Він же є інвалідом, сплачує аліменти на навчання на ще одного сина, утримує матір. При цьому, він проживає окремо від спільної з позивачем дитини лише останні два місці, але сплачує кошти за комунальні послуги та купує речі. Зазначив, що може сплачувати аліменти лише у розмірі 1/10 частини доходу.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,10 жовтня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_3, батьками якого записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована та проживає разом з неповнолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач проживає окремо від дитини за адресою: АДРЕСА_2.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як встановлено судом, відповідач працює на посаді аудитора Публічного акціонерного товариства «Портал». Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/7 частин щомісячно від сухі видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, починаючи з дня звернення до суду - з 31 січня 2015 року і до закінчення ОСОБА_6 - 30 червня 2016 року (а.с.36-38).

Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати ПАТ «БАНК «ПОРТАЛ», за період з 19 червня 2015 року по 15 вересня 2015 року із заробітної плати ОСОБА_2 було утримано 1200,00 гривень за липень 2015 року (заробітна плата за місяць складала 11 935,42 гривень), 1200,00 гривень за серпень 2015 року (заробітна плата за місяць складала 11 935,42 гривень), 600,00 гривень за вересень 2015 року (заробітна плата за місяць складала 5 500,00 гривень) (а.с.43).

Також, судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває мати - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка хворіє на хронічний гайморит, артроз обох суглобів, остеохондроз грудної та шийного відділів хребта та за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги, що підтверджується довідкою № 357 від 24 травня 2015 року, виданою Поліклінікою № 1 Солом'янського району м Києва (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання по зору, при цьому згідно виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 2113, складеної Київською міської клінічною лікарнею № 6, ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування у Київській міській клінічній лікарні № 6 з 30 вересня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, за результатами якого визначено загальний стан хворого як середньої тяжкості та рекомендовано диспансерний нагляд невролога в поліклініці за місцем проживання, раціональний режим праці та відпочинку, вживання медичних препаратів (діакраб, вестінорм, прамістар) та повторні курси стаціонарного лікування 1-2 рази на рік) (а.с.51-52). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_2 протипоказана робота з зоровим навантаженням та рекомендовано адміністративно-господарську роботу зі скороченим обсягом (а.с.49-50).

З огляду на вищевикладене, вбачається, що відповідач має на утриманні повнолітнього сина - ОСОБА_6, якому зобов`язаний сплачувати аліменти на навчання до 30 червня 2016 року у розмірі 1/7 частини від усіх видів доходу та непрацездатну матір - ОСОБА_7, яка потребує стороннього догляду. Крім того, сам відповідач має третю групу інвалідності. Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проти утримання власного сина - ОСОБА_3, в той же час не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено у 2015 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 вересня - 1455 гривень.

Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підпунктом 4 пункту 17 роз'яснив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання неповнолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, який сплачує аліменти на навчання сина від попереднього шлюбу у розмірі 1/7 частини від усіх його доходів, на його утриманні також перебуває непрацездатна мати, яка потребує стороннього догляду, відповідач має третю групу інвалідності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видій його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: