Справа № 464/1198/13 Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/85/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу 166 м. Львова, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виключення квартири з числа службових та передання її у власність, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено виключити квартиру №143 у будинку №30 на вул. Хуторівка в м. Львові із числа службових ЖБК-166 м. Львова та передати її у власність ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_2 на користь ЖБК-166 м. Львова 194520,00 грн. та з ЖБК-166 м. Львова на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_4.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відсутності представника відповідача та зясував при цьому підстав її неявки в той час як ОСОБА_4 в день розгляду справи отримала тяжкий гіпертонічний криз і не могла зявитись в суд та повідомити про свою неявку. Відтак представник відповідача була позбавлена можливості подати докази на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що спірна квартира була надана як службова ОСОБА_2 у 1984 році і остання з цього часу сплачувала комунальні послуги, оскільки у 1984 році ця квартира була викуплена членами ЖБК 166 та з цього часу є власністю членів ЖБК 166. Натомість протягом 8 років проживання у спірній квартирі комунальні послуги сплачували члени кооперативу. Зазначає, що ЖБК 166 як власник квартири має право розпоряджатись нею на власний розсуд, у звязку з чим, рішенням загальних зборів членів кооперативу від 03.04.2013 року вирішено продати спірну квартиру ОСОБА_2 за 30 тисяч доларів США за курсом на день продажу в національній валюті. Крім того, наголошує, що проведена на вимогу позивача у справі експертиза з визначення вартості квартири №143 у будинку №30 на вул. Хуторівка у м. Львові та визначена нею ціна цієї квартири є необєктивними та не відображає реальних ринкових цін на нерухомість. Таким чином, ухвалюючи рішення про передачу згаданої квартири у власність ОСОБА_2 за 194520,00 грн. суд першої інстанції порушив права власників цієї квартири та значно занизив її вартість. Також зазначає, що відповідач не заперечує проти виключення спірної квартири з числа службових, однак не погоджується із передачею цієї квартири ОСОБА_2 за 194520,00 грн.. У звязку із цим загальні збори ЖБК 166 прийняли рішення від 03.04.2013 року про надання згоди на виключення квартири з числа службових після сплати її вартості.

Зважаючи на вказане, просить рішення суду першої інстанції в частині передачі квартири №143 в будинку №30 на вул. Хуторівка у м. Львові ОСОБА_2; стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖБК 166 вартість цієї квартири в сумі 194520,00 грн. та стягнення з ЖБК 166 на користь держави судового збору в розмірі 243,6 грн. скасувати.

Під час розгляду апеляційним судом зазначеної вище апеляційної скарги сторонами спільно подано мирову угоду, згідно якої сторони погодилися передати спірну квартиру ОСОБА_2 та не заперечували проти оформлення нею права власності на таку. При цьому, сторони також погодились, що відповідач в терміни визначені сторонами внесе на рахунок ЖБК 166 м. Львова суму еквівалентну 30000,00 доларів США в якості внесення плати за спірну квартиру (а.с.259-260).

Ухвалою колегії суддів від 09.04.2015 року у визнанні такої мирової угоди сторін відмовлено.

У судовому засідання, під час розгляду апеляційної скарги представник ЖБК 166 м. Львова уточнив, що відповідач не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2, однак не погоджується з таким в частині суми в розмірі 194520,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача в рахунок передачі ОСОБА_2 спірної квартири. При цьому, наголосив, що рішенням загальних зборів членів кооперативу вирішено здійснити передачу позивачу спірної квартири за умови внесення останньою на рахунок ЖБК 166 м. Львова суми еквівалентної 30000,00 доларів США.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні, під час розгляду апеляційної скарги зазначила, що вимоги апелянта з врахуванням вказаних представником ЖБК 166 м. Львова уточнень вона не заперечує, та погоджується із такими. Зокрема, вказала, що проти внесення на рахунок ЖБК 166 м. Львова суми еквівалентної 30000,00 доларів США не заперечує, за умови передачі їй спірної квартири та надання можливості оформити право власності на таку, згідно вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалі справи, з врахуванням уточнення представником відповідача вимог апеляційної скарги, відповідач просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2014 року в частині суми в розмірі 194520,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача в рахунок передачі ОСОБА_2 спірної квартири та просить стягнути при цьому з позивача суму еквіваленту 30000,00 доларів США станом на день розгляду справи.

Щодо задоволення інших позовних вимог не заперечує та не просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на момент подачі апеляційної скарги між сторонами виник спір лише щодо розміру суми грошових коштів, які підлягають стягненню із позивача в рахунок передачі їй спірної квартири.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач визнала вимогу відповідача, вказану в апеляційній скарзі, про стягнення з неї в рахунок передачі квартири суми еквівалентної 30000,00 доларів США станом на момент розгляду справи.

Крім того, про факт визнання сторонами фактично всіх позовних вимог, окрім суми, за яку слід передати ОСОБА_2 спірну квартиру, на думку колегії суддів свідчить і факт звернення відповідача до Львівської міської ради про виключення спірної квартири з числа службових та винесення на підставі цього звернення рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.03.2015 року №126, яким спірну квартиру вилучено із числа службових (а.с.253). Станом на 09.04.2015 року за курсом НБУ 1 долар США еквівалентний 23,51 грн., а сума 30000,00 доларів США - 705300,00 грн. відповідно.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що вимога апелянта, на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України, підлягає до задоволення, а відтак оскаржуване рішення, на підставі п.п.1, 3 ч.1 ст.309 та п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення розміру суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ЖБК 166 м. Львова. При цьому колегія суддів враховую, що позивач у судовому засіданні не заперечив вимоги апелянта.

Керуючись 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п.1, 3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу 166 м. Львова, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виключення квартири з числа службових та передання її у власність змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь житлово-будівельного кооперативу 166 м. Львова вартості квартири №143 у будинку №30 на вул. Хуторівка у м. Львові в сумі 194520,00 грн., ухваливши стягнути з ОСОБА_2 на користь житлово-будівельного кооперативу 166 м. Львова вартість квартири №143 у будинку №30 на вул. Хуторівка у м. Львові в сумі еквівалентній 30000,00 (тридцяти тисячам) доларів США станом на момент розгляду справи, а саме 705300,00 (сімсот пять тисяч триста) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_9