Справа № 587/2636/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Куца В.І., при секретарі Домненко Н.І., з участю: представника позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора та Кияницька сільська рада Сумського району, про визнання незаконними: заяви про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 14 лютого 2012 року, заяви про відмову від прийняття спадщини від 14 лютого 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння від 04 вересня 2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки від 04 вересня 2012 року та визнання права власності на ? частину домоволодіння та земельних ділянок в порядку спадкування за законом.

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Сумська райдержнотконтора та Кияницька сільська рада, про визнання незаконними: заяви про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частину в спільному майні подружжя від 14 лютого 2012 року, заяви про відмову вцід прийняття спадщини на користь відповідачки від 14 лютого 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння від 04 вересня 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки від 04 вересня 2012 року та визнання права власності на ? частину домоволодіння та земельних ділянок в порядку спадкування за законом з тих підстав, що 01 листопада 1984 року їх батьки під час шлюбу за договором купівлі-продажу придбали домоволодіння, розташоване в с.Храпівщина по вул.Шевченка № 33, Сумського району, право власності на яке було зареєстроване за їх матір*ю. Після його придбання вони за спільні кошти провели в ньому реконструкцію та добудову житлового будинку та надвірних будівель. Вони також приватизували земельну ділянку при данному домоволодінні і на ім*я їх матері ОСОБА_4 був виданий державний акт про право власності на 2-і земельні ділянки загальною площею 0, 3090 га. Подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час шлюбу, при спільному житті і за спільні кошти придбали домоволодіння та набули право власності на земельну ділянку при ньому. 15 жовтня 2011 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину домоволодіння та земельних ділянок при ньому. Спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік та їх батько ОСОБА_5 та її діти: він, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 За усною домовленістю між членами їх родини після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем її майна за фактом повинен бути їх батько.

Між тим 14 лютого 2012 року ОСОБА_2 таємно від нього користуючись хворобою їх батька ОСОБА_5 умовила його написати заяви: про належність майна на праві особистої приватної власності лише його померлій дружині ОСОБА_4 та про відмову від прийняття спадщини на її користь, які були посвідчені секретарем Кияницької сільської ради.

На час підписання цих заяв ОСОБА_5 тяжко хворів і його заяви про належність нерухомого майна тільки померлій ОСОБА_4 є недостовірною (безпідставною), оскільки воно було придбане у період шлюбу. 16 лютого 2012 року ОСОБА_2 надала заяву до Сумської райдержнотконтори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, в якій діючи умисно з метою одноосібного заволодіння нерухомим майном, вводячи в оману державного нотаріуса, не вказала інших спадкоємців за законом, в тому числі і його, що є достовірним доказом наявності попередньої домоволності між членами їх родини про те, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 повинен бути лише їх батько ОСОБА_4 О,Г.

Продовжуючи свої навмисні дії по незаконному заволодінню нерухомим майном ОСОБА_2 04 вересня 2012 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельні ділянки при ньому.

19 березня 2014 року помер їх батько ОСОБА_5 і після його смерті відповідачка подала заяву до Сумської райдержноткотори про прийняття його спадщини, в якій діючи навмисно з метою одноосібного заволодіння його майном знову не зазначила його в якості спадкоємця за законом. Тільки 04 вересня 2014 року після приїзду в м.Суми він подав заяву про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 і при її поданні він дізнався від державного нотаріуса про оформлення права власності на домоволодіння та земельні ділянки при ньому на його сестру ОСОБА_2 та про її посягання на незаконнне оформлення на себе в порядку спадкування за законом на земельний пай їх батька. Нотаріус його повідомила, що відповідачка при оформленні спадщини на житловий будинок та земельні ділянки при ньому заявила, шо він нібито помер.

Їх сестра ОСОБА_6 проживає в Російській Федерації і не має ніяких претензій на спадкове майно їх батьків.

Вважав, що він має право власності на ? частину домоволодіння та земельних ділянок при ньому, оскільки після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 відповідачка незаконно оформила на себе право власності на спільне майно подружжя, користуючись хворобою ОСОБА_5 змусила його написати неправомірні заяви (односторонні правочини), а також навмисно не повідомила державного нотаріуса про наявність інших спадкоємців за законом.

Позивач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з*явився, хоч про час судового рзгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю і пояснив, що після смерті матері ОСОБА_4 позивач не звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що батько на себе оформив її спадщину.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала повністю, оскільки після смерті матері між членами їх родини не було домовленості, що після смерті їх матері спадкоємцем її майна повинен бути їх батько і при подачі заяви та при оформленні спадщини вона не вводила в оману державного нотаріуса, так як не знала точної адреси місця проживання позивача. Після смерті матері батько подав заяви: про відмову від отримання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя та про відмову від спадщини на їх користь, так як вважав, що вона повинна оформити на себе їх спадщину. Вона часто приїздила до батьків, а потім після смерті матері до батька і доглядала за ним, а позивач за весь час приїзджав до батьків 5 раз. Він був на похоронах матері і після її смерті мав реальну можливість подати заяву в нотконтору про прийняття її спадщини. На час подання заяв батько не страждав психічним захворюванням і розумів свої дії.

Представники третіх осіб: Сумської райдержнотконтори та Кияницької сільської ради повторно в судове засідання не з*явились, хоч про час судового розгляду справи дані треті особи були належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю.

За договором купівлі-продажу від 01 листопада 1984 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час шлюбу, при спільному житті і за спільні кошти придбали домоволодіння, розташоване в с.Храпівщина по вул. Шевченка № 33 Сумського району по якому в послідуючому провели його реконструкцію та добудову, право власності на яке було зареєстроване за ОСОБА_4, що підтверджується його копією ( ар.с.23)

08 квітня 2004 року під час шлюбу та спільного життя ОСОБА_4 отримала державні акти про право власності на земельні ділянки приданому домоволодінні загальною площею 0, 309 га, що підтверджується їх копіями ( а.с.54,55).

15 жовтня 2011 року померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина на належавшу їй ? частину домоволодіння та на ? частину земельних ділянок при ньому, спадкоємцями майна якої першої черги за законом були її чоловік ОСОБА_5 та її діти: ОСОБА_3О, ОСОБА_2, та ОСОБА_6

14 лютого 2012 року секретар Кияницької сільської ради Сумського району ОСОБА_7 посвідчила 2-і заяви ОСОБА_5 Сумській райдержнотконторі: про те, що він не претендував на одержання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя, оскільки вважав його особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_4 та про відомву його від прийняття спадщини за законом на користь дочки померлої ОСОБА_2, що підтверджується їх копіями ( ар.с. 49, 51).

16 лютого 2012 року відповідачка звернулась із заявою до Сумської райдержнотконтори про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 та 04 вересня 2012 року ОСОБА_2 отримала в ній свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння та дві земельні ділянки загальною площею 0, 309 га, які розташовані в с.Храпівщина по вул.Шевченка № 33, Сумського району ( а.с. 52, 56 та 57).

Після смерті матері ОСОБА_3 не звертався з письмовою заявою до Сумської райдержнотконтори про прийняття її спадщини, хоч знав про її смерть, був на її похоронах і мав реальну можливість подати таку заяву , та на час її смерті не проживав разом з нею, тому не прийняв її спадщину. ОСОБА_5 помер 19 березня 2014 року, після його смерті сторони у встановлений законом шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття його спадщини до Сумської райдержнотконтори і отримали в ній свідоцтва про право на спадшину за законом на ? частину належавших ОСОБА_5 земельних ділянок площею 3, 9935 га та площею 0, 2543 га, які розташовані на території Кияницької сільської ради Сумського району ( ар.с.43, 44, 46, 47, 48).

Згідно показань свідка ОСОБА_7 ( секретаря Кияницької сільської ради) в лютому 2012 року за місцем мешкання ОСОБА_5 в с.Храпівщина пона посвідчила дві його заяви: про те, що він не претендував на одержання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя та про те, що він відмовився від прийняття спадщини після померлої дружини на користь відповідачки. Він тоді розумів свої дії, то була його особиста воля. Він відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_2 яка за ним доглядала і часто до нього приїзджала.

Згідно показань свідка ОСОБА_6 ( сестри сторін) після смерті їх матері їх батько ОСОБА_5 сам вирішив, що його доля та доля його дружини по домоволодінню та земельним ділянкам повинні належати відповідачці, яка часто приїздила до батьків, а потім після смерті матері до нього і за ним доглядала. До кінця свого життя батько розумів свої дії. Після смерті матері позивач був на її похоронах і мав реальну можливість подати заяву в нотконтору про прийняття її спадщини.

Таким чином позивач та його представник не надали суду відповідних доказів про те, що ОСОБА_5 на час посвідчення заяв від 14 лютого 2012 року страждав психічним захворюванням або тимчасовим розладом здоров*я, не міг розуміти свої дії та керувати ними, він тоді мав право і бажання відмовитися від отримання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя та відмовитись від прийняття спадщини на користь відповідачки після смерті його дружини, після смерті матері позивач не прийняв її спадщину в установленному законом порядку, дані заяви по своїй суті не є правочинами, тому ОСОБА_3 необхідно відмовити в задоволенні позову про визнання незаконними: заяви ОСОБА_5 про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя від 14 лютого 2012 року, заяви ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від 14 лютого 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння на ім*я ОСОБА_2 від 04 вересня 2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки на ім*я ОСОБА_2 від 04 вересня 2012 року та визнання права власності на ? частину домоволодіння загальною вартістю 63 649 гривень та на ? частину присадибних земельних ділянок загальною площею 0, 309 га загальною вартістю 46 790 гривень 42 копійки, які розташовані в с.Храпівщина по вул..Шевченка № 33 Сумського району, в порядку спадкування за законом за його необгрунтованістю.

Самі по собі ті обставини, що раніше це нерухоме майно було спільною сумісною власністю подружжя, в заяві ОСОБА_5 про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя він вважав, що майно є особистою власністю спадкодавця ОСОБА_4, і що в заяві про прийняття спадщини після смерті матері відповідачка не вказала інших спадкоємців за законом, не є підставами для задоволення позову.

Позивач не пропустив трирічний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про отримання відповідачкою в нотаріальній конторі правовстановлюючих документів про право власності на домоволодіння та земельні ділянки при ньому в порядку спадкування за законом він дізнався у вересні 2014 року.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, 202, 215, 225, 230, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1273 та 1274 ЦК України, 22 КпШС України та 60 СК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора та Кияницька сільська рада Сумського району, про визнання незаконними: заяви ОСОБА_5 про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя від 14 лютого 2012 року, заяви ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від 14 лютого 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння на ім*я ОСОБА_2 від 04 вересня 2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки на ім*я ОСОБА_2 від 04 вересня 2012 року та визнання права власності на ? частину домоволодіння загальною вартістю 63 649 гривень та на ? частину присадибних земельних ділянок загальною площею 0, 309 га загальною вартістю 46 790 гривень 42 копійки, які розташовані в с.Храпівщина по вул..Шевченка № 33 Сумського району, в порядку спадкування за законом за його необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя В.І.Куц