АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 637/1291/14-ц
Провадження № 22-ц/790/2383/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Стеганцов С.М.
Категорія - договір позики Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Бровченка І.О., Піддубного Р.М.

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року до суду звернувся позивач з дійсним позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 6 250 гривень та 200 доларів, а також 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 562 гривні 50 копійок та 18 доларів відповідно. В обґрунтування посилалась на те, що 09 жовтня 2009 року вона надала ОСОБА_4 в борг 11 250 гривень та 200 доларів США, що підтверджується написаною розпискою.

У грудні 2011 року відповідач повернула 5 000 гривень з отриманих грошей. У зв'язку із тим, що на момент звернення до суду решта суми не була повернута, просила стягнути окрім суми заборгованості і 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що гроші у ОСОБА_5 вона не отримувала, а повернуті 5 000 гривень були надані позивачці в рахунок інших виниклих між сторонами правовідносин.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_4 10 361 гривню 60 копійок, з яких - 9 556 гривень залишок заборгованості, 562 гривні 3 відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання у національній валюті, 243 гривні 60 копійок - судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач подала апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне дослідження та оцінку судом доказів, а також порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення судом норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.10.2009 року ОСОБА_4 особисто написала розписку, відповідно до якої вона протягом трьох місяців зобов'язалась повернути отримані в борг 11 250 гривень та 200 доларів США (а.с. 18).

У листопаді 2011 року нею було повернуто позивачу 5 000 гривень, після чого виконання зобов'язання припинилось.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції правильно керувався ст. ст. 1046, 1047 ЦК України та обгрунтовано виходив з того, що наданий оригінал розписки від 09.10.2009 року є належним підтвердженням отримання ОСОБА_4 11 250 гривень та 200 доларів США, і показання свідків та заперечення відповідачем самого факту отримання грошей не можуть бути враховані як такі, що спростовують отримання грошей.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки містяться у Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту розписки, ОСОБА_5 позичила ОСОБА_4 11 250 гривень і 200 доларів США, що перевищує суму вказану у п.3 ч.1 ст.208 ЦК України.

Проте договору встановленої форми між сторонами укладено не було.

Абзац другий частини першої ст. 1051 ЦК України встановлює, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

В суді першої та апеляційної інстанції сторони не заперечували, що договір позики в письмовій формі не укладали. На підтвердження факту укладення договору позики в усній формі позивач надала розписку від 09.10.2009 року.

За таких обставин суд першої інстанції помилково вважав, що між сторонами у справі було укладено договір позики в простій письмовій формі (а.с. 42). Тому з мотивувальної частини рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року належить виключити речення: "Договір позики був укладений в простій письмовій формі, згідно законодавства".

У зв'язку з чим пояснення ОСОБА_4 з приводу неотримання нею грошей від позивачки не може підтверджуватися показаннями свідків.

Зустрічних позовних вимог про оспорювання договору позики відповідачем у справі не заявлялося.

Також сторонами не оспорювався той факт, що у листопаді 2011 року ОСОБА_4 передала позивачці 5 000 гривень, що свідчить про визнання нею свого боргу за розпискою.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги є суттєвими лише частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на встановлення факту укладення договору позики в простій письмовій форм.

Керуючись ч.2 ст. 1047, аб. 2 ч.1 ст. 1051 ЦК України, ст. ст. 303, 304, п. 4 ч.1, ч.2 ст.309, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 360-7 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на встановлення судом факту укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору позики в простій письмовій формі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді -