АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7877/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі Гречка Т.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника апелянтів Кононець С.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнаровсьї ІриниАнатоліївни - Кононець Станіслава Петровича, ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, та ОСОБА_9 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_10 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину.

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину. В обгрунтування своїх вимог посилаючись на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 березня 2014 року було задоволено його вимоги про стягнення з ОСОБА_7 боргу в сумі 53 000 доларів США та 6 600 євро, що є еквівалентом 492 588,44 гривень.

Під час розгляду зазначеної вище справи у суді першої інстанції в цілях забезпечення позову було постановлено ухвалу про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_7 в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 492 588,44 гривень.

Однак, не зважаючи на прийняте судове рішення ОСОБА_7 знаючи про забезпечення позову, протиправно у квітні 2014 року відчужив майно, яке знаходилося під арештом, та своїми діями позбавив можливості виконати рішення Печерського районного суду м. Києва про стягнення боргу в сумі 492 588 гривень і таким чином отримати належні позивачу грошові кошти.

Тому просив суд задовольнити заявлені ним вимоги та визнати договори дарування вчинені відносно майна яке перебувало під забороною нікчемними.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений 03 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою Іриною Анатоліївною за реєстровим № 204, нікчемним.

Визнано договір дарування частини квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_12, посвідчений 09 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою Іриною Анатоліївною за реєстровим № 223, нікчемним.

Застосовано наслідки нікчемного правочину шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про відчуження ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1, та частини квартири АДРЕСА_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, де ставив питання щодо скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Вказуючи на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Особи які не були учасниками даного судового розгляду, а саме : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска Ірина Анатоліївна в особі представника - Кононець Станіслава Петровича, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_10 в порядку ст. 13 ЦПК України також подали апеляційні скарги, де ставили питання :

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска Ірина Анатоліївна, щодо зміни судового рішення шляхом виключення з мотивувальної частини тексту - « при введені параметру запису відповідачем Войнарською І.А. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_7 НОМЕР_1 таким чином, щоб отримати витяг без відомостей про арешт майна останнього».

Вказуючи при цьому на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального права

- інші апелянти ставили питання щодо скасування з підстав того, що судовим рішенням було вирішено питання про їх права та обов'язки в той час як вони не були залучені до участі у справі.

Представник апелянтів у судовому засіданні підтримав подані апеляційні скарги та просив суд їх задовольнити.

Позивач не визнав подану апеляційні скарги заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг колегія судді вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.10 2013 року було задоволено вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів. А саме 53 000 доларів США та 6 600 євро, що є еквівалентом 492588, 44 гривень в рахунок повернення виконаного ОСОБА_3 у зобов'язанні купівлі - продажу цінних паперів.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03.12.2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.03.2014 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.10.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2013 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належали відповідачу було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києві від 04.09.2013 року ухвала Печерського суду міста Києва була частково змінена. Вирішено накласти арешт на майно та грошові кошти, що належали ОСОБА_7 в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 492 588,44 гривень.

Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві було відкрито виконавче провадження №40182834 та винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_7 в межах (суми заявлених позовних вимог в розмірі 492 588,44 гривень).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2014 року обтяження зареєстровано 18.10.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві на підставі постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.10.2013 року, а також зареєстровано 21.01.2014 року на підставі постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2014 року.

03.04.2014 року приватним нотаріусом Войнарскою І. А. був посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_7 на ім'я його сина ОСОБА_6 Зазначена квартира належала відповідачу ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.2008 року.

09.04.2014 року приватним нотаріусом Войнарською І.А. був посвідчено договір дарування 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 від імені відповідача ОСОБА_7 на ім'я його сина ОСОБА_12 Вказана 1/5 частина квартири належала відповідачу ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1994 року.

Задовольняючи вимоги позивача суд першої інстанції вказував, що наявність заборони відчуження (арешту) належного відповідачу ОСОБА_7 нерухомого майна проводилось приватним нотаріусом Войнарскою І.А. відповідно до даних з витягу за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При введені параметру запису відповідачем Войнарскою І.А. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) відповідача ОСОБА_7 НОМЕР_1 таким чином, щоб отримати витяг без відомостей про арешт майна останнього.

Отже, зазначені договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом Войнарскою І.А. під час існування арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_7 і тому з урахуванням положень ст. ст. 228, 215, 203, 236 ЦК України їх слід визнати нікчемними.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам постановлене у справі судове рішення не відповідає.

Так судом першої інстанції було встановлено, що на час укладення оспорюваних договорів дарування відповідач був обізнаний про наявність арешту нерухомого майна, договори дарування укладено з порушенням закону та посвідчено нотаріусом неправомірно, за своїм змістом договори є незаконними, а отже їх слід визнати нікчемними.

Зазначене свідчить, що на момент розгляду справи у суді, договори дарування були дійсними, а відтак зазначеними договорами були визначені і його сторони. Після реєстрації договорів «обдаровані» набули право власності, а саме: ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_12 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2.

Однак, особи, які набули права власності внаслідок укладення з відповідачем по справі договорів дарування не були залучені до участі у справі на час її розгляду.

Також в квартирі АДРЕСА_1 на час винесення оскаржуваного судового рішення була з 03 червня 2014 року зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_10

Крім того, спірні договори дарування, за висновком суду першої інстанції посвідчувалися приватним нотаріусом, а відтак прийшовши до висновку щодо порушень норм діючого законодавства з боку нотаріуса, суд у той же час розглянув справу без його участі.

Тобто, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Таким чином судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального та матеріального права, що унеможливлюють встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак рішення не можна визнати законним та обґрунтованим.

Враховуючи те, що у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, та в силу діючих норм глави 1 розділу У ЦПК України законодавчо позбавлений можливості щодо перегляду рішення суду першої інстанції з залученням осіб, які не приймали участі у справі в той час як суд першої інстанції постановляючи рішення вирішив питання щодо їх прав та обов'язків, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні заявленого позову з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303,304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнаровсьї Ірини Анатоліївни - Кононець Станіслава Петровича, ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, а також ОСОБА_9 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_10 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року скасувати та постановити нове за яким,

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні заявлених вимог до ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: