22-ц/775/984/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.,

при секретарі Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

25 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі за текстом ПАТ «ММК ім. Ілліча»), просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 17.06.1982 року по 01.02.2013 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, під час яких останній порушив його права на оплату праці. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.06.2014 року з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на його користь стягнуто заборгованість за період з 01.03.2003 р. по 31.07.2006 р. з індексації заробітної плати у розмірі 527,04 грн. та компенсацію за затримку виплати у розмірі 543,56 грн., а всього 1070,60 грн. Враховуючи, що відповідач сплатив суму індексації заробітної плати та компенсацію лише у березні 2015 року, просив стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 01.02.2013 року по 20.03.2015 року в розмірі 151650,66 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «ММК ім. Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7000 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. Також стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.08.2015 року - скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, згідно розрахунку визнаного судом першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував, що між позивачем та відповідачем відсутній спір про розмір належної до сплати позивачу суми індексації та компенсації, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку після звільнення.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, підтвердженням чого є розписка представника позивача, яка має місце в матеріалах справи(а.с.69). Представник позивача ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнала, просила скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на положення ст.305 ЦПК України, колегія суддів з урахуванням думки представника відповідача, дійшла до висновку про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача ПАТ «ММК ім. Ілліча» Новгородської В.В., перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час трудових відносин позивача з ПАТ «ММК ім.Ілліча» з 17.06.1982 року по 01.02.2013 року, не вірно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата. Вказана обставина підтверджена рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.06.2014 року яким були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 і на його користь стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» заборгованість з індексації заробітної плати з компенсацією в сумі 1049,93 грн. Суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності у відповідача перед позивачем заборгованості з індексації заробітної плати з компенсацією в сумі 1049,93 грн. на день звільнення, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність факту несвоєчасного розрахунку по заробітній платі при звільненні, чим було порушено право позивача, у зв'язку з чим останній набув право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке визначив суд першої інстанції в розмірі 7000 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування за час затримки виплати належних позивачеві суми в розмірі 7000,00грн. з урахуванням спірної суми на яку той мав право, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком, яка була визначена з урахуванням принципу справедливості, співмірності та розумності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення індексації та компенсації, не зазначав їх суми, а визначив тільки період нарахування, тобто просив стягнути індексацію та компенсацію за період з 01.03.2003 року по 01.02.2013 року. Проте, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.06.2014 року його позовні вимоги було задоволено частково, суми індексації та компенсації обчислені та стягнуті за період з 01.03.2003 р. по 31.07.2006 р. Позивач, дійсно не оскаржував розрахунок належної йому до сплати суми, проте період, який він зазначив у позові не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції з чого вбачається, що вимоги позивача не були безспірними. З наведеного витікає, що оскільки період зазначений в позові не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції, то і присуджена сума, опосередковано, також не відповідає тій на яку він розраховував.

Так, згідно вимог ст.ст.47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, керувався тим, що між сторонами мав місце спір стосовно обґрунтованості нарахування, виплати та розміру суми індексації та компенсації, а тому існували підстави для визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий : Биліна Т.І.

Судді : Баркова Л.Л.

Бугрим Л.М.