АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6865/15 Справа № 199/1014/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

10 лютого 2015року до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року у позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Судові витрати по справі віднесено за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнить позовні вимоги по суті.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, договір закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, окрім того позивачем не надано суду належного розрахунку заборгованості відповідача по пені відповідно до умов договору, а саме п.5.1, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого законного обґрунтування та позивачем не доведені.

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DNXRRX09650038, на умовах якого останній отримав кредит у розмірі 3652,54 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

За вимогами ст.527,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Позивачем відповідачу нарахована заборгованість, яка станом на 02.02.2015 року становить 11648,30 грн.:

- заборгованість за кредитом 3652,54 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 479,10 грн..;

- заборгованість по комісії за користування кредитом 1577,88 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 59701,65 грн.;

а також штрафні санкції:

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 530,87 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості в розмірі 54793,74 грн., в тому числі 3652,54 грн. заборгованість за кредитом; 479,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1577,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 45998,80 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2585,42 грн. штраф (процентна складова), була солідарно стягнута з ОСОБА_2, а також ПАТ «Акцент-Банк» відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2014 року., а отже стягнута заборгованість по кредиту, процентам, комісії та штрафу (фіксована частина).

Таким чином, нарахована позивачем заборгованість за кредитним договором складається з пені та штрафів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 5.1,5.3 кредитного договору, між сторонами узгоджена відповідальність за прострочення позичальником строків погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідальність за прострочення сплати пені не передбачена, а штрафи за прострочення сплати кредиту та процентів вже стягнуті вищезгаданим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2015 року.

Крім того, позивачем не надано суду належного розрахунку заборгованості відповідача по пені відповідно до умов договору, а саме п.5.1. кредитного договору

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого законного обґрунтування та позивачем не доведені.

Доводи в апеляційній скарзі на те,що ухвалення судового рішення від 25.01.2014 року по спірному кредитному договору не припиняє зобовязальних правовідносин і не звільняє боржника від сплати за користування кредитом пені ,колегія суддів вважає помилковими,оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3