РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 Провадження №2/425/700/15

Справа №425/1464/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Томко Л.А., за участю представників відповідачів: Красій Анастасії Володимирівни, Тоцького Олександра Павловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Ромалекс», комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області із цивільним позовом до приватного підприємства «Ромалекс», комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради звернувся ОСОБА_3, який просив визнати недійсним договір №1 від 03 квітня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків, що був укладений між вказаними підприємствами.

У судове засідання для розгляду справи, позивач не зявився, але був належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду справи. При цьому, позивач подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі та його представника (а.с.61). І тому, справа розглядалась тільки за участю представників відповідачів.

Позиція позивача полягала у тому, що договір, укладений між відповідачами щодо надання комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради (надалі за текстом КСТП РТКЕ) приватному підприємству «Ромалекс» (надалі за текстом ПП «Ромалекс») послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення багатоквартирних житлових будинків, порушує його права та законні інтереси. Зокрема через те, що пунктом 3.3. цього договору на нього та на кожного іншого мешканця міста Рубіжне без їх відома, тобто без їх згоди та волевиявлення, покладено обовязок здійснювати оплату послуг КСТП РТКЕ і це при тому, що надання останнім таких послуг фактично йому навязано, оскільки рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області, означені послуги повинно надавати інше підприємство: ПП «Ромалекс». Якому, до речі, він справно сплачував нараховані йому рахунки за надані послуги, а тепер йому стало відомо, що через цей договір, він змушений буде платити додатково. Як наслідок, на підставі Цивільного кодексу України, вказаний договір слід визнати недійсним.

Відповідач: ПП «Ромалекс», не заперечував проти задоволення позову. Позиція вказаного відповідача полягала у тому, що спірний договір було укладено на вимогу органів місцевого самоврядування, як умова отримання цим підприємством права на надання послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій. Предметом договору, було передоручення ПП «Ромалекс» КСТП РТКЕ надання частини послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій споживачам. А оплату за ці послуги, власники та наймачі будинків, на підставі укладеного договору, повинні здійснювати саме КСТП РТКЕ, а не ПП «Ромалекс» хоча договір про це було укладено без їх участі.

Відповідач: КСТП РТКЕ, заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що позивач не довів того, що укладений між відповідачами договір порушує його права чи встановлює для нього який-небудь обовязок. Думка позивача про те, що не відповідність умовам законодавства одного пункту договору (пункт 3.3.) зумовлює недійсність всього договору є помилковою. Але при цьому, представник відповідача вказував на те, що пункт 3.3. договору не є таким, що суперечить законодавству, оскільки його умови не встановлюють жодних обовязків для позивача чи інших осіб. А сам договір, за яким КСТП РТКЕ надавало послуги ПП «Ромалекс» щодо технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, було укладено між відповідачами через те, що ПП «Ромалекс» мав право згідно діючого на той час законодавства України надавати такі послуги споживачам субпідрядним способом, тобто із залученням інших підприємств до виконання конкретних робіт (послуг), що не потребує проведення для цього окремого конкурсу, тим більше, що право на залучення субпідрядників прямо передбачено пунктом 6 договорів, укладених ПП «Ромалекс» спочатку з Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області, а потім і з самою радою.

Суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

ОСОБА_3, починаючи з 23 жовтня 2004 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5,66).

У березні 2012 року, 19-го числа, виконавчий комітет Рубіжанської міської ради Луганської області та приватне підприємство «Ромалекс» уклали договір щодо передачі останньому функцій з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, до яких відноситься і будинок АДРЕСА_1 (а.с.47-51). Також, згідно пункту 4 цього договору, приватне підприємство «Ромалекс» взяло на себе зобовязання забезпечити якісне обслуговування житлових будинків і прибудинкових територій відповідно до вимог законодавства, а згідно пункту 6 отримало право залучати субпідрядників для виконання вказаних робіт (послуг).

Рішенням Рубіжанської міської ради №22/62 від 27 червня 2012 року, приватне підприємство «Ромалекс», також, було визначено виконавцем послуг з утримання житлових будинків і споруд, прибудинкових територій (крім вивозу твердих побутових відходів) у тому числі і щодо будинку АДРЕСА_1 (а.с.45-46).

У квітні 2012 року, приватне підприємство «Ромалекс» та комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради уклали договір №1 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків, за яким останнє взяло на себе зобовязання надати приватному підприємству «Ромалекс» послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення багатоквартирних житлових будинків, у тому числі будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-7,64-65,63).

До вказаного договору, названі підприємства уклали додаткові угоди від 05 квітня 2012 року та 31 грудня 2014 року, якими додали до договору новий пункт 3.7. та виклали у новій редакції пункт 7.2. договору, відповідно, зазначивши що ці додаткові угоди являються невідємними частинами договору №1 від 03 квітня 2012 року (а.с.62,69).

Рішенням господарського суду Луганської області від 12 березня 2015 року, ухваленим по справі №922/695/15 було задоволено позов прокурора міста Рубіжне Луганської області, який він подав в інтересах комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради до приватного підприємства «Ромалекс» про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 698291 гривня 08 копійок, станом на 14 листопада 2014 року, за надані «Рубіжнетеплокомуненерго» послуги за договором №1 від 03 квітня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків (а.с.35-42). Але відомості щодо набрання вказаним судовим рішенням законної сили, в матеріалах справи відсутні (а.с.1-66).

І нарешті, у травні 2015 року, ОСОБА_3 подав позовну заяву, якою, використовуючи положення Цивільного кодексу України, просив визнати недійсним договір №1 від 03 квітня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків (а.с.2-7).

Із встановлених обставин вбачається, що між відповідачами виникли господарські (зокрема, зобовязальні) правовідносини у сфері надання послуг, на підставі двостороннього, оплатного, строкового правочину у вигляді договору про їх надання, в яких ПП «Ромалекс» виступив замовником послуг, а КСТП РТКЕ виконавцем. Але позивач, як фізична особа яка не являється стороною цього договору, оспорює його дійсність, оскільки вважає, що вказаний договір порушує його права і законні інтереси.

Для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

Відповідно до положень частини 1 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Даючи офіційне тлумачення наведеної норми, Конституційний Суд України, у своєму рішенні (абзац перший пункту 2) від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) зазначив, що частина 1 статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

А в рішенні від 25 листопада 1997 року (справа громадянки ОСОБА_4 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) Конституційний Суд України наголосив, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом саме своїх прав чи свобод (абзац девятий пункту 2).

При цьому, Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України (абзац третій пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб)).

Так, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України, гарантує право кожної особи на звернення до суду, в порядку, встановленому цим кодексом, але для захисту саме своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дійсно, з огляду на положення частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але заінтересована особа, яка може навіть і не бути стороною правочину, заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Застосовуючи положення вказаної норми матеріального права, суд враховує розяснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 5 постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Зокрема в тій частині, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена не тільки однією зі сторін правочину, а й іншою заінтересованою особою, якщо її права та законні інтереси порушено вчиненням правочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як особа, що не є стороною правочину, звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом про визнання недійсним правочину у вигляді договору №1 від 03 квітня 2015 року, укладеного між ПП «Ромалекс» та КСТП РТКЕ про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків.

Однак ні у позові, ні в інших процесуальних документах, поданих позивачем до суду, ним не вказується які ж конкретно його права, свободи чи інтереси порушуються названим договором.

При цьому суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказаним договором порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які права, свободи чи законні інтереси позивача, створено чи створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення його прав, свобод чи інтересів.

Судом уважно проаналізовано зміст оспорюваного позивачем правочину, у тому числі з урахуванням поданих суду додаткових угод до нього, але суд не знайшов будь-яких умов (окремо чи у співставленні з іншими умовами договору у їх сукупності), якими сторони що його уклали, встановили хоча б який-небудь обовязок для особи, що не є його стороною, а тим більше для позивача.

Тому суд не поділяє точку зору останнього що на нього чи будь-якого іншого мешканця міста Рубіжне оспорюваним правочином покладено прямий обовязок сплати грошових коштів КСТП РТКЕ за надані ним послуги по договору.

Звичайно, суд не може залишити поза своєї уваги посилання позивача на пункт 3.3. спірного правочину, як такого, яким на думку позивача, встановлено обовязок позивача сплатити грошові кошти саме КСТП РТКЕ. Однак суд змушений констатувати, що зміст цього пункту не встановлює такого обовязку, навіть якщо аналізувати його зміст виходячи тільки з буквального значення усіх його слів.

Вказаним пунктом лише передбачається обовязок КСТП РТКЕ прийняти оплату здійснену іншими особами, тобто не ПП «Ромалекс», що на момент укладення правочину не заборонялось і не забороняється чинним законодавством України, у тому числі Цивільним кодексом України. Але покладання на КСТП РТКЕ обовязку прийняти оплату за надані послуги, здійснену не ПП «Ромалекс» а іншими особами, не означає встановлення обовязку здійснити таку оплату будь-якими третіми особами, тим більше позивачем.

Також суд враховує, що з огляду на час, в якому використано сторонами правочину глагол «покладати» у пункті 3.3. договору, а також відсутність у правочині окремо наданих дефініцій чи тлумачень його слів і термінів, та враховуючи пункт 4.2.4. цього ж правочину, суд дійшов висновку про відсутність у пункті 3.3. договору прямо покладеного обовязку на власників/наймачів квартир будинку здійснювати розрахунки за надані КСТП РТКЕ для ПП «Ромалекс» послуги чи обовязок їх оплати саме КСТП РТКЕ будь-якими третіми особами, у тому числі позивачем.

Суд не зайшов в оспорюваному позивачем правочині і таких умов, які б навязували йому чи іншим особам, як вважав позивач, отримання послуг, які є предметом цього правочину.

Думку позивача щодо неможливості надання КСТП РТКЕ послуг, які є предметом оспорюваного ним договору через те, що право їх надавати мав тільки ПП «Ромалекс», суд вважає помилковою з огляду на те, що діюче на момент укладення договору законодавство України передбачало право виконавця житлово-комунальних послуг надавати їх субпідрядним способом.

Зокрема, така можливість передбачалась з огляду на положення абзацу 2 пункту 13 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року.

А також, була прямо встановлена пунктом 3.5. «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №60 від 25 квітня 2005 року, оскільки останній передбачав, що виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, як різновиду житлово-комунальних послуг, можуть укладати субпідрядні договори без проведення додаткових конкурсів у разі, якщо укладання таких договорів передбачено договором на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

А судом встановлено, що договором на утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 19 березня 2012 року та 27 червня 2012 року, право ПП «Ромалекс» залучати субпідрядників було прямо передбачено, і ця обставина ПП «Ромалекс» не оспорювалась (а.с.47-51,68).

А твердження ПП «Ромалекс» відносно того, що спірний договір було укладено на вимогу органів місцевого самоврядування, як умова отримання цим підприємством права на надання послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, під час судового розгляду справи, свого документального підтвердження не знайшло.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та недоведеність позивачем будь-якими належними, достовірними та допустимими доказами порушення його прав, свобод чи законних інтересів оспорюваним ним договором, чи їх оспорювання або не визнання, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

І оскільки, у задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі, в силу положень статті 88 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат між сторонами, відсутні.

Керуючись статтями 1-11,15,18,57-64,79,88,158-196,208,209,212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Ромалекс», комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про визнання недійсним договору №1 від 03 квітня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення багатоквартирних житлових будинків - відмовити у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Д.С. Коваленко