Справа № 361/1597/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/5695/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 15.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Федяніної Юлії Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон,

встановила:

У лютому 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Федяніна Ю.В. звернулася до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити виїзд за кордон, тимчасово відмовити у виїзді за кордон громадянину України боржнику ОСОБА_2 до виконання зобов'язань по сплаті боргу на користь ОСОБА_4 в розмірі 34340, 50 грн., покдадених на нього рішенням господарського суду Київської області по справі № 911/3024/13 від 30.09.2013 року.

Подання подано з підстав, передбачених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України», ст. 377-1 ЦПК України та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року подання державного виконавця задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не звернув уваги на те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту виконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. В даній справі взагалі відсутні будь-які докази, які б свідчили про проведену роботу державного виконавця та про ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що до боржника ОСОБА_2 доведено наявність рішення суду, яке необхідно виконати.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21 січня 1994 року громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За правилами ч. 1 ст. 368 ЦПК України Розділу VI, який регулюює процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Встановлено, що згідно рішення господарського суду Київської області від 11.09.2013 року у справі № 911/3024/13 та наказу господарського суду Київської області від 30.09.2013 року № 911/3024/13 з боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 32620, 00 грн. заборгованості та 1720,50 грн. судового збору.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного наказу від 30.09.2013 року № 911/3024/13.

Як убачається з матеріалів справи, згідно акту державного виконавця від 22.09.2014 року та від 03.02.2015 року встановлено, що боржника не було дома, ніхто не відкрив дверей, перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим.

Інших доказів на підтвердження ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням господарського суду Київської області від 11.09.2013 року у справі № 911/3024/13, державний виконавець не надав і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення, суд першої інстанції на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, не витребував виконавче провадження і не з"ясував та не перевірив, чи ухилявся боржник ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таких висновків не містить і мотивувальна частина оскаржуваної ухвали від 02.03.2015 року всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених не нього рішенням господарського суду Київської області від 11.09.2013 року у справі № 911/3024/13.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 3 ст. 312 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді