Справа №760/3161/15-ц
№ 2/760/2631/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком та визнання права власності на частину житлового будинку та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом і просила суд визнати за нею 1/6 частку у праві власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва.

У своєму позові посилається на те, що останнім часом у неї з Відповідачами (матір'ю та братом), виникають спори щодо користування спірним будинком. Зазначила, що Відповідачі перешкоджають їй у користуванні будинком та не допускають її в будинок, і тому для захисту своїх прав, вона вимушена звернутися до суду. Зазначає, що вказаний будинок є спільною власністю її батьків, і що вона має право на частку у спадщині після смерті її батька ОСОБА_4, який померІНФОРМАЦІЯ_2 На підставі цього позов просила задовольнити.

До початку розгляду справи по суті Відповідачами було заявлено зустрічний позов про визнання права власності на спірний житловий будинок за ними. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що цей будинок було побудовано ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком ОСОБА_4, з яким вона розлучилась, під час перебування їх у шлюбі. Зазначили, що на час відкриття спадщини у спірному будинку проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в той же час як Позивач за первісним позовом, ОСОБА_1, у спірному будинку не проживала, а тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Оскільки спірний будинок є спільною власністю подружжя, ОСОБА_2 просила визнати за нею 1/2 частку у праві власності на будинок як одного з подружжя, а ОСОБА_3 просив визнати за ним 1/2 частку у праві власності на будинок в порядку спадкування після його батька.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував частково, визнаючи право Відповідача ОСОБА_3 лише на рівну з нею частину спадщини після батька.

Представник Відповідачів первісний позов не визнав, заперечував проти його задоволення, наполягаючи на тому, що Позивач ОСОБА_1 не вчинила жодних дій з метою прийняття спадщини, фактично її також не прийняла, оскільки у будинку на день відкриття спадщини не проживала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі ними було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1

Будівельна завершеність та наявність у натурі вказаного житлового будинку підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинрок АДРЕСА_1 Солом'янський р-н, м. Києва, виготовленим станом на 22.12.2014 року. Згідно даного техпаспорта спірний будинок має загальну площу - 247,7 кв.м., житлова площа - 86,2 кв.м. Згідно даних технічного паспорта будинок збудовано у 1991 році.

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що шлюб між ними розірвано 25 лютого 1999 року.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 р. (який діяв на момент будівництва), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 р., в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, суд погоджується тим, що за ОСОБА_2 необхідно визнати ? частину спірного будинку.

Зі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 21.06.2010 р. вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

З матеріалів справи також вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: Позивач ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Безспірно встановлено, що на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем з двох спадкоємців першої черги проживав лише один - Відповідач ОСОБА_3, в той час як ОСОБА_1 проживала за іншою адресою, і тому не може вважатись такою, що фактично прийняла спадщину.

Крім того, з відповіді Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 27.04.2015р. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., не заводилась.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, Позивач ОСОБА_1 пропустила строку прийняття спадщини, заяви про визначення додаткового строку не подавала, а тому підстав для задоволення її вимог про визнання права на частку у спадщині суд не вбачає.

Відповідно до ст. 10. ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено вище, померлому ОСОБА_4 належала 1/2 частина у праві власності на спірний будинок, як одному з подружжя. Саме ця частка увійшла до складу спадкової маси, і враховуючи, що спадщину прийняв лише Відповідач ОСОБА_3, саме за ним має бути визнане право власності на вказаний будинок.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути серед іншого визнання права.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З наявних матеріалів справи вбачається відсутність належним чином правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 В той же час інші матеріали справи у їх сукупності надають суду можливість для висновку про набуття подружжям права власності на даний об'єкт нерухомості у зв'язку з його створенням.

Враховуючи відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у встановленому порядку, зустрічні вимоги Відповідачів є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 р., ст. ст. 16, 1216 - 1218, 1267, 1268, 1270, 1296 ЦК України; ст.ст. 3-9, 57,61,118-120 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва, який має загальну площу - 247,7 кв.м., житлову площу - 86,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва, який має загальну площу - 247,7 кв.м., житлову площу - 86,2 кв.м. у порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: