Справа № 464/8211/15-ц
пр.№ 2-з/464/115/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання договору дарування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 28.02.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 31.

15.10.2015 р. надійшла заява представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення вказаного позову, в якому просить накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії, зокрема в будь-який спосіб відчужувати та обтяжувати квартиру АДРЕСА_2, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на позбавлення позивачки ОСОБА_2 можливості проживати в оспорюваній квартирі, чим позбавляти її можливості контролювати збереження квартири у попередньому вигляді.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення заяви та додатково пояснив, що на даний час не має доступу до спірної квартири, наміру відчужувати таку чи здійснювати переобладнання не має.

Заслухавши думку відповідача, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

В заявленому клопотанні представник позивача не вказує обставини, які дають підстави вважати, що майно з приводу якого іде спір може бути втрачене або пошкоджене, а також обставини, які дають підстави вважати, що незабезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в майбутньому. Покликання представника позивача на те, що відповідач ОСОБА_1 виставив спірну квартиру на продаж та має покупців на таку, жодними доказами не підтверджено.

Відповідно до п.2 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 р., задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, визнано відповідача такою, що втратила право користування квартирою №1 по вул. Гн.Хоткевича, 46 у м. Львові та виселено ОСОБА_2 із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи наведене, оскільки вимога у заяві щодо заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на позбавлення ОСОБА_2 можливості проживати у спірній квартирі, чим позбавляти її можливості контролювати збереження квартири у попередньому вигляді, фактично зупинить виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є недопустимим, а тому така до задоволення не підлягає.

Крім того, на момент розгляду даної заяви, як вбачається з матеріалів заяви, позивач ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі, а тому покликання заявника на позбавлення її можливості контролювати збереження квартири у попередньому вигляді, не заслуговує на увагу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Д.Ю. Теслюк