АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/1909/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Л.В.
справа №2-2965/10 Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю

представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Медведського М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 19 серпня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №89978 від 11 липня 2008 року, укладеного між AT «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №1307, а саме нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк", що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 11 липня 2008 року в розмірі 89383,29 доларів, що за курсом НБУ станом на 09 квітня 2010 року становить 708 478,84 грн., з яких:

- 73741,71 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09 квітня 2010 року становить 584498,92 грн. - кредитна заборгованість;

- 13516,62 дол. США, що за курсом НБУ станом 09 квітня 2010 року становить 107136,79 грн. - заборгованість по процентам;

- 1529,06 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09 квітня 2010 року становить 12119,87 грн. - пеня за прострочення сплати процентів;

- 595,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09 квітня 2010 року становить 4723,26 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту,

шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки: що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), згідно з умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти в сумі 75000 доларів США, зі сплатою в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, 14,5% річних, строком погашення не пізніше 11 липня 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань, 11 липня 2008 року між КІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки №89978, за яким предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1.

З посиланням на невиконання позичальником своїх зобов»язанням згідно із кредитним правовідношенням та виходячи із передбачених кредитним договором та договором забезпечення порядком та способом задоволення своїх майнових вимог, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 19 серпня 2010 року позовні вимоги задоволено, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №89978 від 11 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом нотаріального округу ОСОБА_6, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві привіатної власності, для задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк" щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 липн 2008 року в сумі 89383,29 долари США, що станом на 09 квітня 2010 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 708478,84 грн.; зазначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ставить під сумнів існування будь-якої заборгованості за кредитним зобов»язанням.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 23 червня 2011 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

В судовому засіданні представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», що діє на підставі Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року, доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується даними Актового запису про смерть №05 від 01 липня 2014 року.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт невиконання позичальником своїх зобов»язань знайшов своє підтвердження матеріалами справи, а відтак є законні підстави для звернення стягнення на предмет забезпечення - іпотеку.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Судом першої інстанції установлено, що 11 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), згідно з умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти в сумі 75000 доларів США, зі сплатою в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, 14,5% річних, строком погашення не пізніше 11 липня 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань згідно із кредитних правовідносин, 11 липня 2008 року між КІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки №89978. Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 договірних зобов»язань станом на 09 квітня 2010 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 89383,29 доларів США, що еквівалентно 708478,84 грн.

Згідно з п.4.1.1 вказаного договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов»язання за цим договором або будь-якого зобов»язання, забезпеченого іпотекою за цим договором.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у редакції на час подання позову, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Умови Договору іпотеки кореспондуються із зазначеними нормами закону.

Підставою для реалізації кредитором/іпотекодержателем свого права звернути стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення своїх майнових вимог, є порушення позичальником умов кредитного зобов»язання, тобто свого майнового обов»язку. Таким чином повинен бути факт невиконання зобов»язань, достатній для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачем зазначено про невиконання позичальником своїх зобов»язань, які, як убачається з розрахунку заборгованості, припинили належним чином виконуватися з грудня 2008 року, тобто через 4 місяці від дня укладення договору.

Звертаючись до апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, ОСОБА_2, який є позичальником та третьої особою у справі, посилаючись на те, що ані він, ані відповідач не були належним чином повідомлені про розгляд справи у першій інстанції та не змогли заперечувати проти позову, у доводах апеляційної скарги оспорює наявність заборгованості на час розгляду справи.

Разом з тим, не оспорюючи наявність між позивачем та третьою особою правовідносин з приводу кредитного зобов»язання, ОСОБА_2 у той же час на підтвердження своїх доводів про відсутність заборгованості будь-яких доказів (документів, що підтверджують платежі за кредитом тощо), які б спростували вимоги позивача, не надає та на такі не посилається.

Відтак, висновки суду першої інстанції про наявність у позичальника заборгованості, що є підставою для порушення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, не спростовані, а доводи апеляційної скарги в цій частині ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у редакції на час подання позову, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Кредитний та іпотечний договір не містять в собі вказівок на необхідність направлення письмової вимоги при зверненні стягнення за рішенням суду, при цьому у п.4.4 сторони іпотечного договору домовились, що при зверненні стягнення за рішенням суду вони керуються чинним законодавством України

В той же час, відповідно ч.2 ст.35 цього Закону, у редакції на час подання позову, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Тобто, закон допускає відступ від необхідності направлення вимоги про усунення порушення основного зобов»язання, оскільки пред»явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та розгляд справи у суді є доведенням до відома іпотекодавця про свій намір - іпотекодержателя, задовольнити вимоги за рахунок іпотеки, при цьому, іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Окрім того, судове провадження у справі не позбавляє сторін можливості виконати свої майнові зобов»язання, тобто усунути порушення основного зобов»язання, внаслідок чого відпаде необхідність у зверненні стягнення на предмет іпотеки (ст.42 Закону України «Про іпотеку»).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до не правильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 19 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов