Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що з 04 липня 1981 року по 07 липня 2009 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 На підставі отриманого у 1997 році дозволу на будівництво житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, у 1999 році на сумісні кошти вони збудували будинок та господарські споруди.

Також позивачка вказувала, що будинок на сьогоднішній день не введено в експлуатацію і право власності на зазначене домоволодіння не зареєстровано.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просила суд визнати за кожною із сторін по Ѕ частині будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,8 кв. м, господарських будівель та споруд, а саме: сіни літ. «а» площею 9,6 кв. м, навіс літ. «аі» площею 18,8 кв. м, ґанок площею 9,2 кв. м, ґанок площею 5,2 кв. м, напівпідвал літ. «Н-пд» площею 83,8 кв. м, літня кухня літ. «Б» площею 29,0 кв. м, сарай літ. «б» площею 8,0 кв. м, погріб літ. «пд-Б» площею 7,8 кв. м, вбиральня літ. «В» площею 1,0 кв. м, колодязь № 1, огорожа № 2-8, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та по Ѕ частині земельної ділянки площею 0,0658 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:021:0052, та стягнути судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області

від 24 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по Ѕ частині житлового будинку по АДРЕСА_1, житловою площею 47,7 кв. м, загальною площею 82,4 кв. м, з господарчими будівлями і спорудами, а саме: сіни літ. «а» площею 9,6 кв. м, навіс літ. «а1» площею 18,8 кв. м, ґанок площею 9,2 кв. м, ґанок площею 5,2 кв. м, напівпідвал літ. «Н-пд» площею 83,8 кв. м, літня кухня літ. «Б» площею 29,0 кв. м, сарай літ. «б» площею 8,0 кв. м, погріб

літ. «пд-Б» площею 7,8 кв. м, вбиральня літ. «В» площею 1,0 кв. м, колодязь № 1, огорожа № 2-8, та по Ѕ частині розташованої за цією адресою земельної ділянки площею 0,0658 гектарів, з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:021:0052.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з роз'ясненнями, викладеним у п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив із того, що будівництво здійснювалось сторонами спільно, у зареєстрованому шлюбі, зазначені обставини мають преюдиційне значення, оскільки встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, а тому позивач має право отримати у власність Ѕ частини незавершеного будівництвом спірного будинку, та Ѕ частини земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.О. Леванчук
Т.О. Писана