АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9949/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/314/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника апелянта ОСОБА_1, представника ОСОБА_2-ОСОБА_3, представника ОСОБА_4-ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки від 5 квітня 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_8 звернулась в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в договорі іпотеки від 5 квітня 2012 року відсутні істотні умови, відсутній опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, а його зміст суперечить п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку», спірний договір іпотеки не підписано власником майна, а тому укладення зазначеного договору відбулось без додержання вимог, встановлених ч.1, 3 ст.203 ЦК України, що відповідно до ст. 215 ЦК України, ч.2 ст.18 Закону України «Про іпотеку» є підставою для визнання договору іпотеки від 5 квітня 2012 року недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки від 5 квітня 2012 року відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Апелянт зазначив, що встановивши відсутність витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 5 квітня 2012 року за №33901716, суд зобов"язаний був застосувати положення ст. 5, ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про нотаріат", ст.ст. 203, 215 ЦК України. Не звернув уваги суд на те, що у реєстрі нотаріальних дій відсутній підпис ОСОБА_9, що на його думку свідчить про те, що нотаріальна дія не є вчиненою. Вважає, що наявний в договорі іпотеки опис предмета іпотеки, а саме відомості про призначення та площу приміщення - кафе-магазин площею 61,2 кв.м. виключають його ідентифікацію з офісним приміщенням площею 61,9 кв.м.

Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та послався на обставини, викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, апеляційної скарги не визнала та пояснила, що всі необхідні документи надаються сторонами правочину і недотримання нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчення договору іпотеки за відсутності витягу, на який посилається позивач за наявності правовстановлюючих документів на нежиле приміщення може бути підставою для відповідальності нотаріуса, однак не визнання правочину недійсним. Вважає, що витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно було надано нотаріусу, а його відсутність може пояснити тим, що нотаріальна контора тривалий час знаходилась у належному ОСОБА_9 приміщенні, остання працювала помічником нотаріуса і мала доступ до приміщення і документів. Проведення ремонтних робіт до укладення договору іпотеки не свідчить про існування перепланувань під офісне приміщення на час його посвідчення, оскільки в договорі позички цього приміщення, укладеному 9 квітня 2012 року (через 4 дні), на який позивач посилається як на укладений згідно вимог чинного законодавства, вони не відображені. ОСОБА_9, маючи вищу юридичну освіту та працюючи помічником нотаріуса, власноручно підписала примірники договору, надала для його посвідчення правовстановлюючі документи: договір дарування, витяг про державну реєстрацію прав на нежиле приміщення, що доводить її волевиявлення на вчинення правочину.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 апеляційної скарги не визнав, вважає рішення суду законним. Вказав, що посвідчення договору іпотеки відбувалось за наявності всіх необхідних документів. ОСОБА_4 орендувала у ОСОБА_9 приміщення під нотаріальну контору і позивач мала доступ до нього. Позивач до позовної заяви додала копію договору іпотеки, який знаходився у нотаріуса, оскільки сторонам видається примірник договору на спеціальному бланку.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що подання необхідних документів для посвідчення правочину лежить на сторонах, а тому ОСОБА_2 не може нести відповідальность за дії іншої сторони правочину. Посилання апелянта на те, що станом на час укладення договору іпотеки були проведені перепланування позивачем не доведено, оскільки таких перепланувань не було, що підтверджується копією техпаспорта ОСОБА_9 та витягом з реєстру речових прав від 3 лютого 2014 року, а згідно техпаспорту від 10 червня 2014 року такі перепланування приміщення проведені в порушення договору іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору позики грошей від 23 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10, ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1840 000 гривень, що еквівалентно 230 000 доларів США строком до 3 лютого 2013 року.

5 квітня 2012 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_10, між ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_8 (Іпотекодавець), яким забезпечується виконання зобов"язань, що виникло в ОСОБА_6 на підставі договору позики грошей від 23 лютого 2012 року.

Предметом іпотеки виступає приміщення кафе-магазину загальною площею 61,2 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1, приміщення 1. Вказане приміщення є власністю Іпотекодавця і належить йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11 21 жовтня 2011 року. Сторони оцінюють предмет іпотеки в сумі 1 360 000 гривень.

В пункті 4 договору іпотеки вказано, що відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 5 квітня 2012 року за №33901716, вартість приміщення складає 41362 гривні.

Із довідки ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 20 травня 2014 року №297/072 вбачається, що за період з 1 січня 2012 року по 5 квітня 2012 року замовлень на виготовлення витягу з реєстру прав власності на приміщення кафе-магазину по АДРЕСА_1 не надходило і витяги не виготовлялись. Пунктом 13 зазначеного договору передбачено, що Іпотекодавець гарантує, що майно, яке є предметом цього договору, на момент його укладення нікому іншому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не є предметом іпотеки, в спорі під забороною не перебуває; прав щодо нього у третіх осіб, у тому числі у наймача немає; як місцезнаходження юридичної особи воно не використовується.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 8 листопада 2011 року №34925491, власником нежитлового приміщення, приміщення кафе- магазину у АДРЕСА_1 приміщення 1 є ОСОБА_9

Як вбачається із висновку Експерта від 30 квітня 2014 року №643/14-22, підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_9 в графі «Іпотекодавець» в іпотечному договорі від 5 квітня 2012 року, примірник якого вилучено у приватного нотаріуса ОСОБА_10, виконано ОСОБА_8, а також у примірнику договору, який було видано стороні ОСОБА_2

Судом також встановлено, що договір іпотеки, укладений 5 квітня 2012 року, у якому сторонами є ОСОБА_9 та ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 під №297 5 квітня 2012 року. У ньому наявний лише підпис ОСОБА_2, а підпис ОСОБА_9 відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений сторонами договір іпотеки містить усі істотні умови договору і підстав для визнання його недійсним немає.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В статті 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст.18 зазначеного Закону, іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1)для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

· опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

· посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Встановивши, що зміст правочину містить всі істотні умови договору іпотеки та те, що рукописний текст від імені ОСОБА_9 в графі "іпотекодавець" виконано ОСОБА_9, суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваного правочину недійсним.

Посилання апелянта на недотримання нотаріусом ОСОБА_4 при посвідченні договору іпотеки Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2013 року за №282/20595, зокрема вчиненні даної нотаріальної дії за відсутності витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно не заслуговує уваги суду, оскільки не впливає на дійсність правочину, так як зміст правочину не суперечить вимогам чинного законодавства, а вищезгаданий Порядок не встановлює істотних умов правочинів.

Документами, що підтверджують власність ОСОБА_9 на предмет іпотеки є договір дарування приміщення від 21 жовтня 2011 року та витяг про державну реєстрацію прав від 8 листопада 2011 року №34925491, які були надані позивачкою для укладення іпотечного договору.

ОСОБА_9, підписавши договір іпотеки, здійснила волевиявлення на вчинення оскаржуваного правочину. Пояснення представника апелянта про те, що ОСОБА_9 могла прийняти спірний договір за нотаріально посвідчений договір позички колегія не приймає до уваги, оскільки позивач має вищу юридичну освіту, працювала помічником нотаріуса ОСОБА_4 (що підтверджується сторонами в судовому засіданні і вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 3 листопада 2014 року), а відтак могла відрізнити нотаріально посвідчений договір іпотеки на спеціальному бланку і підписуючи його в якості сторони під словами "іпотекодавець", в якому поряд наявний запис про "іпотекодержателя" ОСОБА_2, від підпису в договорі, укладеному в простій письмовій формі з назвою "Договір позички", в якому зазначені сторони, позичкодавець і користувач ОСОБА_4

В договорі позички від 9 квітня 2012 року, який було укладено за спливом чотирьох днів після укладення договору іпотеки (5 квітня 2012 року), міститься такий же опис внутрішніх приміщень нежилого приміщення і загальна площа 61, 2кв.м., як в договорі іпотеки, що свідчить про відсутність будь-яких перепланувань. Разом з тим, апелянт посилається на вищезгаданий договір позички приміщення від 9 квітня 2012 року, як на такий, що був укладений згідно вимог чинного законодавства, чинних на той час правовстановлюючих та технічних документів на приміщення №1 по вул Грушевського, 5 в м.Тернополі.

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 лютого 2014 року також вбачається, що такі перепланування відсутні, вони зафіксовані лише у технічному паспорті, виготовленому 10 червня 2014 року. Порівнюючи технічні паспорти від 14 листопада 2011 року та 10 червня 2014 року на нежиле приміщення по вул. Грушевського, 5/1 в м.Тернополі, слідує висновок, що загальна площа з 61,2 кв.м. а 61,9 кв.м. змінилась - збільшилась на 0,70 кв.м. за рахунок демонтажу та перестановки перестінок в межах існуючих зовнішніх стін даного нежитлового приміщення.

Стаття 18 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що договір іпотеки повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані.

Колегія суддів вважає, що опис предмета іпотеки із зазначенням його адреси та посиланням на правовстановлюючі документи іпотекодавця є достатнім для його ідентифікації як нежилого приміщення.

Крім цього, внутрішні перепланування не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним.

Твердження апелянта про те, що відсутність підпису ОСОБА_9 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не дає підстав вважати, що нотаріальна дія є вчиненою, не заслуговують уваги суду виходячи з наступного.

Відповідно до глави 11 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер, який позначається на документах, що видаються нотаріусом. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки від 5 квітня 2012 року, укладений сторонами, зареєстрований в реєстрі 5 квітня 2012 року за №297, а тому сама по собі відсутність в ньому підпису ОСОБА_9 не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, рішення суду є законним і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути

оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів

шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська