АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення грошових коштів.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь 15 000,00 грн.

Заявник, зокрема, посилається на ті обставини, що розмір його заборгованості перед банком за кредитним договором № К2Н0RХ23210673 від 14 червня 2006 року, на який посилався суд, відмовляючи у позові, не відповідає дійсності.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_2 помер.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Передереєв В.Г. у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

ОСОБА_3, яка є правонаступником позивача ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_________________________________________________________

Справа № 760/2897/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8206/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

11 жовтня 2014 року на підставі письмової заяви позивача ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито позивачу картковий рахунок НОМЕР_2 (а. с. 6).

Підписавши заяву, ОСОБА_2 підтвердив, що з умовами та правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті Приватбанку останній ознайомлений, зобов'язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.pb.ua.

Пунктом 1.1.3.1.3 Умова і правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку списувати з картрахунку суми грошових коштів в розмірі здійснених клієнтом або його довіреною особою операцій, відповідно до правил Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, згідно тарифів банку якщо строк платежів настав.

Відповідно до п. 1.1.3.1.6 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, якщо строк платежів настав, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку, якщо строк платежів настав за іншими договорами клієнта, у розмірах, які встановлені цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Згідно з п. 1.1.3.2.11 Умов банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб, за кредитами, у яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником банка, який завдав шкоди) у зв'язку з невиконанням обов'язків перед банком.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 14 червня 2006 року між позивачем та відповідачем, на підставі заяви № К2Н0RХ23210673 було надано кредит у розмірі 1296,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 19).

Підписавши заяву позивач підтвердив, що він погоджується з тим, що заява разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, що вбачається зі змісту заяви.

У зв'язку з невиконанням позивачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором № К2Н0RХ23210673 виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком станом на 5 березня 2015 року (а. с. 54).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що умовами укладеного договору та Умовами та правилами надання банківських послуг передбачене договірне списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_2, і це узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Статтею ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).

Згідно з п. 3.2.7 Умов, позичальник зобов'язується погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченого п. п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних умов.

Відповідно до п. 3.3.5 Умов, банк має право списувати кошти з поточних рахунків позичальника, згідно п. 3.2.5 цих Умов, при настанні строків платежів, передбачених цим умовами та заявою, у межах належних до сплати банку сум.

Згідно з п. 1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний при незгоді зі списанням коштів по картрахунку, інформувати (при необхідності письмово у випадку, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежного виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № К2Н0RХ23210673 у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку банк списував з рахунку клієнта шляхом договірного списання, оскільки такий висновок є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано обставини недоведеності банком суми заборгованості, та за даними відповідача з карткового рахунку НОМЕР_2 списані кошти в сумі 16882,86 грн., а загальна заборгованість за відомостями відповідача станом на 5 березня 2015 року становить 23157,99 грн., є безпідставними та спростовуються змістом кредитного договору № К2Н0RХ23210673 від 14 червня 2006 року, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, зокрема п. 3.3.5 договору, яким передбачено право, а не обов'язок, банку здійснити договірне списання грошей з рахунку позичальникапри настанні строків платежів, у межах належних до сплати банку сум.

Крім того, судом вірно визначено, що сума заборгованості за кредитним договором № К2Н0RХ23210673 не є предметом спору у даній справі.

Посилання заявника на те, що списання коштів відбулося без згоди позивача поза межами позовної давності колегія суддів не бере до уваги, оскільки позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В даному випадку списання коштів відбувалося не на підставі рішення суду, а в позасудовому порядку.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази інформування ОСОБА_2 банку про свою незгоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та зі списанням коштів з картрахунку.

Посилання заявника на положення ст. 1212 ЦК України колегією суддів не береться до уваги, оскільки вказана норма права не регулює спірні відносини, а також укладений договір не визнаний судом недійсним тощо.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко