Єдиний унікальний номер 234/5402/14-ц Номер провадження 22-ц/775/352/2015
Суддя 1 інстанції: Скляров В.В.
Категорія 48 Доповідач: Новосядла В.М.
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Зілаковій Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2015 року був частково задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: судом були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки від доходу щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 року до повноліття дитини.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки судом першої інстанції неповно з*ясовані всі обставини по справі, що мають значення:

- судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 2 лютого 2011 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 1 грудня 2010 року і до повноліття дитини. На підставі цього рішення суду він щомісячно сплачує по 500-600 гривень аліментів на утримання сина ОСОБА_5,

- поза увагою суду залишилось те, що він має непрацездатних батьків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яким надає допомогу на придбання медикаментів та на оплату комунальних послуг,

- в теперішній час відповідач проживає однією сім*єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, яка має неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, батько якого не сплачує аліменти, через що виникла заборгованість у розмірі 52 172 гривні 28 копійок. ОСОБА_8 отримує допомогу по безробіттю у розмірі 1 130 гривень на місяць. Відповідач вважає, що він має моральний обов*язок надавати матеріальну допомогу особам, з якими він проживає однією сім*єю та які потребують матеріальної допомоги. Оскільки він проживає однією сім*єю із ОСОБА_8 та її дитиною, то для забезпечення достатнього рівня життя її сина він витрачає у середньому по 500 гривень на придбання їжі та одягу, а також сплачує витрати по комунальним послугам,

- суд першої інстанції не врахував, що позивачка має щомісячний дохід у розмірі 3000-4000 гривень і має можливість приймати рівну із відповідачем участь в утриманні дитини.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції сторони не з*явились, повідомлені належними чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать телефонограми, направлені на їх адресу і зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивачка та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини 1-НО №428601, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 3).

Неповнолітня дитина проживає з позивачкою.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 11 травня 2011 року відповідач платить аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 49).

Відповідно до статті 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 2 лютого 2011 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку, є неспроможним, оскільки позивачка просила стягнути аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, а суд із урахуванням того, що відповідач утримує старшу дитину, стягнув на користь позивачки 1/6 частину всіх доходів щомісячно.

Що стосується доводу апеляційної скарги стосовно того, що відповідач має непрацездатних батьків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яким надає допомогу на придбання медикаментів та оплату комунальних послуг, то апеляційний суд виходить із того, що відповідачем були надані суду свідоцтво про його народження, з якого вбачається що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками відповідача (а.с. 51). Згідно із даними управління пенсійного Фонду України в Олександрівському районі Донецької області батько відповідача отримує пенсію у розмірі 2 083 гривні 32 копійки, а мати відповідно 1 331 гривню 15 копійок.

Оскільки відповідачем не були надані належні і відповідні докази надання допомоги своїм батькам і їх утримання, то вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач вважає своїм моральним обов*язком надавати матеріальну допомогу особам, з якими він проживає однією сім*єю, забезпечуючи ОСОБА_8, з якою він проживає без реєстрації шлюбу та її сину ОСОБА_11, який не отримує аліментів від свого батька, достатній рівень життя, апеляційній суд виходить із того, що дії відповідача стосовно цих осіб, як зазначив сам відповідач, є його моральним обов*язком, а утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття він зобов*язаний відповідно до статті 182 СК України.

Оскільки малолітня дитина проживає із матір*ю (позивачкою по справі), то позивачка безумовно несе витрати на утримання своєї дитини, а тому довід апеляційної скарги про те, що позивачка має можливість приймати рівну із відповідачем участь в утриманні дитини,є неспроможним з тих підстав, що дитина проживає із матір*ю (позивачкою по справі), яка забезпечує дитині відповідний життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, які є необхідними для підтримання здоров'я і добробуту дитини.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: