АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Зазначав, що він є власником автомобіля SKODA Octavia TOUR, 1.9 TDI, номерний знак НОМЕР_1, який ним було придбано у кредит шляхом укладення 03 липня 2008 року Кредитного договору № 10-29/7738 на купівлю автотранспортного засобу з АКБ «Укрсоцбанк».

Придбаний автомобіль разом з документами на нього позивач надав у тимчасове користування відповідачу, якому було видано тимчасовий реєстраційний талон на право керування цим автомобілем з терміном дії до 28.01.2014 року.

Посилаючись на те, що після закінчення дії тимчасового реєстраційного талону на право керування, відповідач не повернув автомобіль, позивач просив зобов'язати відповідача повернути йому автомобіль у повному справному та працездатному стані всіх вузлів та агрегатів, в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, а також стягнути у відшкодування моральної шкоди, заподіяної невиконанням відповідачем своїх обов'язків з повернення автомобіля й неможливістю використовувати власний транспортний засіб на свій розсуд та в своїх інтересах, 50 000, 00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, неправильну оцінку поданим доказам. Вважає, що суд не надав належної оцінки поясненням відповідача стосовно того, що він користувався автомомбілем позивача та залишив його у невідомому місці. Судом не було ураховано того, що позивач позбавлений можливості надати докази перебування автомобіля у відповідача станом на день подання позову так як останній переховує автомобіль. Також судом не взято до уваги неодноразові звернення позивача до Державтоінспекції м. Києва з метою оголошення автомомбіля у розшук.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, який є представником ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про що свідчить зворотне поштове повідомлення долучене до справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст. 398 ЦК України).

Відповідно до статті 399 ЦК України право володіння чужою річчю припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивач є власником автомобіля SKODA Octavia TOUR, 1.9 TDI, номерний знак НОМЕР_1, придбаним ним у кредит за укладеним ним з АКБ «Укрсоцбанк» 03 липня 2008 року Кредитним договором № 10-29/7738 на купівлю автотранспортного засобу .

28 січня 2009 року, за заявою власника, було видано тимчасовий реєстраційний талон на право керування зазначеним автомобілем на ім'я ОСОБА_2 терміном дії до 28.01.2014 року, що не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою Центру №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідач визнав, що він дійсно користувався автомобілем позивача протягом дії тимчасового реєстраційного талона, але зазначає, що автомобіль був поставлений ним на автостоянку, звідки його забрав сам позивач разом зі своєю матір'ю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважав позовні вимоги не доведеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає їх правильними.

Відповідно до положень ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження тому, що відповідач утримує належний йому автомобіль, позивач послався на закінчення терміну дії тимчасового реєстраційного талону та відмову органу ДАІ в оголошенні цього автомобіля у розшук.

Проте, ці докази не дають підстав для беззаперечного висновку про те, що автомобіль SKODA Octavia TOUR, 1.9 TDI, номерний знак НОМЕР_1 власником якого є позивач перебуває у незаконному користуванні саме відповідача. Ніяких доказів такому позивачем не подано, не долучено таких й до апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні під час апеляційного розгляду підтвердив, що з питання зникнення автомобіля до правоохоронних органів позивач не звертався. Разом із цим позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою.

Судом встановлено, що порядок передачі та повернення автомобіля між сторонами не узгоджувався і складання відповідних документів про таке вони не передбачали.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки наявних у справі доказів та не урахування пояснень відповідача в судовому засіданні про те, що він користувався автомобілем є безпідставними.

Оскільки позивачем не доведений факт перебування автомобіля у відповідача,суд дійшов вірного висновку й про відсутність правових підстав для задоволення позову,належним чином обґрунтувавши його.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/28290/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10329/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.