Справа № 191/3790/14-ц
Провадження № 2/191/48/15
У Х В А Л А

25 вересня 2015 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, друга Синельниківська державна нотаріальна контора про встановлення факту визнання померлим свого батьківства та визнання права приватної власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 191/3790/14-ц за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, друга Синельниківська державна нотаріальна контора про встановлення факту визнання померлим свого батьківства та визнання права приватної власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 17.09.2015 року надав до суду уточнену позовну заяву про встановлення факту визнання померлим свого батьківства та визнання права приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Відповідач ОСОБА_4 надав до суду клопотання про залишення уточненої позовної заяви без руху для виконання вимог ст. 119 ЦПК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 вважає, що якщо б його батько ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_1 своїм сином, як стверджує позивач, то його визнавали би своїм близьким родичем і всі інші члени сім'ї.

Відповідач ОСОБА_4, зазначив, що позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного письмового доказу на підтвердження своїх позовних вимог в частині встановлення факту визнання померлим свого батьківства щодо нього. Пояснення свідків в цієї частині не підтверджуються жодним іншим доказом і тому вони не можуть визнані судом належними. Тому позовні вимоги в частині встановлення факту визнання померлим свого батьківства щодо позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю. Звертаючись до суду з додатковою вимогою про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач взагалі не обґрунтував цю додаткову вимогу, не надав суду жодного доказу з цього приводу.

Позивач ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві не зазначив, того, що на яких правових підставах необхідно встановити факт того, що померлий 22 січня 2013 року ОСОБА_5 визнавав себе батьком ОСОБА_1.

Також, позивачем не обґрунтував свої вимоги стосовно визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2013 року, та не надано жодного доказу, який би надавав суду підставу скасування.

Суд розглянувши матеріали цивільної справи встановив наступне.

Доводи відповідача ОСОБА_1 які зазначені ним , як підстави для залишення уточненої позовної заяви без руху - є його позицією щодо не визнання позовних вимог, будуть оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами, в тому числі, які надаються відповідачами , під час ухвалення рішення.

Обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_2 в своєму клопотанні про залишення уточненої позовної заяви без руху- відносяться до предмету доказування у даному спорі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Тому суд вважає, що відсутні підстави для залишення уточненої позовної заяви ОСОБА_1 без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про залишення без руху уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 17 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко