Ухвала

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 27 липня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17 700 доларів США, строком до 24 березня 2010 року, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 27 липня 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки. Оскільки позичальник та поручитель зобов'язання за вказаними договорами не виконували, на вимоги банку не реагували, утворилась заборгованість у розмірі 12 446 доларів 70 центів США та пеня у розмірі 9 722 грн. 31 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року, позов ПАТ «ПУМБ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2007 року у розмірі 12 446 доларів 70 центів США, з яких: заборгованість по кредиту - 11 075 доларів 53 центи США, заборгованість по процентам - 1 371 долар 17 центів США. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» пеню за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 липня 2007 року у розмірі 9 722 грн 31 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_6 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку до ОСОБА_6 задовольнити.

Тобто, судові рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_5 не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_6, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що направивши 1 вересня 2008 року боржнику вимогу про дострокове погашення всієї кредитної заборгованості (а.с. 23), яку ОСОБА_5 отримала 12 вересня 2008 року (а.с. 24), банк, кредитор, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання і повинен був звернутись до суду з позовом до поручителя протягом 6 місяців (постанова Верховного Суду України № 6-6-цс14 від 17 вересня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України), проте банк з позовом до поручителя звернувся лише у квітні 2011 року.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик