Р І Ш Е Н Н Я Провадження №2-о/331/69/15

ЄУН 331/4803/15-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2015 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. Запоріжжя

У складі : головуючого - судді ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі ОРМАНДЖИ Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1, зацікавлена особа Путивльська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту належності заповіту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності заповіту в якій зазначив , що 27 червня 1985 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Липоводолинської державної нотаріальної контори за реєстром № 366 , в якому все майно заповідала йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 його рідному брату в рівних частках кожному. 21 квітня 2005 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/6 квартири № 35 в будинку № 56 в м. Путивль Сумської області, згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1994 року № 629. ОСОБА_5 помер 01 липня 2000 року, тобто до відкриття спадщини . Після його смерті є спадкоємці першої черги за законом, які мають намір оформити спадщину на його частку майна яка була охоплена заповітом. Він же є спадкоємцем за заповітом і бажає оформити спадщину на свою частку спадкового майна. Строк прийняття спадщини було поновлено в судовому порядку, згідно Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 06.10.2009 року для прийняття спадщини по заповіту від 13.02.1990 року за № 198. 07 травня 2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку спадкового майна, яке було охоплене заповітом від 13.02.1990 року за № 198 . Однак як зясувалось померла ОСОБА_2 склала раніше ще один заповіт від 27.06.1985 року за реєстр № 366. 05 травня 2014 року він звернувся до Путивльської районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлій в межах своєї частки охопленої заповітом, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що існують розбіжності в написанні по батькові спадкоємця в заповіті та в його особистих документах, а саме : замість по батькові за свідоцтвом про народження та паспортом « Єфимович», у заповіті зазначено « Юхимович» . Вважає, що вказані розбіжності в зазначених документах є наслідком неправильного перекладу його по батькові з російської мови на українську під час оформлення заповіту та його посвідчення. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт на ? частки спадкового майна від імені ОСОБА_2, посвідчений 27.06.1985 року державним нотаріусом Липоводолинської державної нотаріальної контори за реєстром № 366 на імя ОСОБА_3 належить ОСОБА_1.

Заявник ОСОБА_1 надав суду заяву, просить справу розглядати без його участі , та задовольнити вимоги.

Представник Путивльської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився , суду надав заяву , просить справу розглядати без їх участі, заперечень не має.

Суд , вивчивши матеріали справи, надані суду докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що 27 червня 1985 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Липоводолинської державної нотаріальної контори за реєстром № 366 , в якому все майно заповідала йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 його рідному брату в рівних частках кожному.

21 квітня 2005 року ОСОБА_2 померла.

05 травня 2014 року заявник звернувся до Путивльської районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини на частку квартири, що належала померлій в межах своєї частки охопленої заповітом, але заявнику було відмовлено, у звязку з тим, що існують розбіжності в написанні по батькові спадкоємця в заповіті та в його особистих документах, а саме : замість по батькові за свідоцтвом про народження та паспортом « Єфимович», у заповіті зазначено « Юхимович» .

Відповідно до ст..256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до наданих документів, а саме свідоцтва про народження заявника, копії пенсійного посвідчення, копії посвідчення ветерана військової служби, копії заповіту від 13.02.1990 року за № 198 , де містяться записи на російській мові і по батькові ОСОБА_1 записано як « Єфимович». В копії свідоцтва про укладення шлюбу батьків заявника також вказується імя батька « Єфим».

Суд вважає, що вказані розбіжності в зазначених документах заявника є наслідком неправильного перекладу по батькові заявника з російської мови на українську під час оформлення заповіту та його посвідчення.

Таким чином у суду є всі підстави для задоволення заяви про встановлення факту , що має юридичне значення .

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, 234,256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт на ? частки спадкового майна від імені ОСОБА_2, посвідчений 27.06.1985 року державним нотаріусом Липоводолинської державної нотаріальної контори за реєстром № 366 на імя ОСОБА_3 належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами , які були відсутні у судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Федченко І.М.