УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в розмірі 39877,06 доларів США, що еквівалентно 496788,41 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 34740 доларів США (432790,92 грн), заборгованість за процентами - 1902 доларів США (23695,11 грн), пеня - 3235,06 доларів США (40302,37 грн).

Мотивував тим, що 03 жовтня 2008 року ОСОБА_4 уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 41000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_5 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір поруки від 03 жовтня 2008 року, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником за виконання основного зобов'язання. Банк свої зобов'язання виконав. 28 листопада 2012 року відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги до відповідачів. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в розмірі 35 623,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 443 821,74 грн, з яких: 34 740 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, 883,88 доларів США - заборгованість по процентам. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач ОСОБА_5, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що оскільки, основне зобов'язання боржником належним чином не виконувалося, банк, відповідно до умов договору, звернувся до поручителя за виконанням нею своїх зобов'язань за договорами поруки, згідно ст. 554 ЦК України.

Висновки судів узгоджуються з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Суди не прийняли посилання ОСОБА_5 на пропуск строків позовної давності, оскільки це спростовується наявними в матеріалах справи квитанціями та виписками з рахунків, якими підтверджено, що вже після укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_4 здійснював часткове погашення заборгованості за кредитними договором фактору - позивачу по справі, тобто вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед цією юридичною особою.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова