Справа № 760/1479/13-ц
Провадження № 2-4919/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
18 серпня 2015 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Демидовської А.І.
при секретарі Малютіні А.Д., Шевченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
21 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом до Міністерства оборони України про відшкодування інфляційних втрат та 3% річних через затримку виплати їй належної компенсації у зв`язку із смертю її чоловіка під час проходження військової служби.
Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді командира кадру протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону 55 окремої артилерійської бригади.
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час кросу ОСОБА_2 помер внаслідок гострого панкреатиту у формі панкреонекрозу, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до Акту спеціального розслідування, складеного 22 квітня 2008 року смерть настала внаслідок захворювання та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
У постанові військово-лікарської комісії Південного регіону, прийнятої на підставі протоколу № 217 від 12 червня 2008 року, зазначено, що захворювання ОСОБА_2 гострий панкреатит у формі панкреонекрозу, яке призвело до смерті, пов`язане з проходженням військової служби.
Відповідач відмовився виплатити їй одноразову грошову допомогу.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2010 року, позов задоволено. Зобов`язано відповідача нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою на день смерті ОСОБА_2 .
У квітні 2010 року нею направлено виконавчий лист на виконання, а 18 травня 2011 року відкрито виконавче провадження та зобов`язано відповідача сплатити стягнуту судом суду у 7-дений строк з моменту отримання постанови про відкриття провадження.
На думку позивача, відповідач під різними приводами уникав виконання рішення суду, в результаті чого вона лише у грудні 2011 року отримала належні їй за законом кошти. Також вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України має право вимагати стягнення з Міністерства оборони України на її користь коштів на відшкодування інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з затримкою виплати належних їй за законом коштів в порядку виконання судового рішення за період з 12 червня 2008 року по 31 вересня 2012 року в розмірі 51575 гривень 16 копійок.
Відповідач проти позову заперечує, вважає що між позивачем та ним не виникло цивільні зобов`язань, а тому відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 березня 2013 року в задоволення позову ОСОБА_1 відмовлено.
18 вересня 2013 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва зазначене рішення залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року рішення Солом`янського районного суду м Києва від 27 березня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 18 вересня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року позовні вимоги задоволені частково.
21 січня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року залишене без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
У судове засіданні 18 серпня 2015 року позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляду справи без її участі.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив в задоволені позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року під час виконання обов`язків військової служби помер ОСОБА_2 , який являється чоловіком позивача.
У листопаді 2008 року Міністерством оборони України відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2011 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Запорізького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 та зобов`язано Міністерство оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України нарахувати, а Запорізький військовий комісаріат виплатити одноразову грошову допомогу дружині померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 , обчислену у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 25 травня 2008 року, в розмірі десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою військовослужбовця.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України від 18 травня 2011 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 19 квітня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-а-210/2010.
З листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6/8441/105 від 17 листопада 2011 року вбачається, що 16 листопада 2011року останнє перерахувало ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти в сумі 141840 гривень для здійснення виплати позивачу.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України від 03 грудня 2012 року закінчено виконавче провадження в зв`язку з його фактичним виконанням на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 2 вказаної статті визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із відшкодуванням позивачу шкоди у зв`язку із смертю її чоловіка під час проходження ним військової служби.
У листі Верховного Суду України від 01 липня 2014 року Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, аналізуючи прийняті ним постанови, вказав: Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Відповідно до ч.2 ст.3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Розглядаючи дану справу, суд не знаходить підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України і вважає, що між сторонами спору не виникло цивільних зобов`язань на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2010 року, а цим судовим рішенням лише підтверджено наявність правовідносин щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка позивача, внесено в них ясність та визначеність.
З огляду на наведене, у задоволені позову слід відмовити.
Керуючись статтями 11, 625, 1166 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 3607 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення коштів відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.І. Демидовська