Справа № 638/1994/13-ц
Провадження № 2/638/84/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2015 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого - судді Федосенко В.В.

при секретарі - Прядко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та

гідності та про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2про

захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що остання

10 грудня 2012 року подала письмову скаргу на адресу ректора Національного технічного

університету «Харківський політехнічний інститут» тобто за місцем роботи позивача яка

працює доцентом кафедри вказаного учбового закладу.

У цій скарзі ОСОБА_2 вказала що ОСОБА_1 єнепорядна людина,

брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з

сумнівними моральними якостями.

Вказані відомості позивач просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують репутацію, честь та гідність ОСОБА_1, зобов'язати ОСОБА_2 публічно спростувати розповсюджені нею відомості стосовно позивача, що вона - ОСОБА_1 непорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями у той же спосіб, яким вони були поширені, а саме письмово на адресу учбового закладу, а саме Ректору Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут»у термін 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, а також ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача - 36 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює доцентом кафедриНаціонального технічного університету

«Харківський політехнічний інститут», також судом встановлено, що 10 грудня 2012 року

ОСОБА_2 подала письмову скаргу на адресу ректора Національного технічного

університету «Харківський політехнічний інститут».

У цій скарзі ОСОБА_2 вказала що ОСОБА_1 єнепорядна людина,

брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з

сумнівними моральними якостями.

Вказані обставини підтверджуються копією скарги (а.с. 3), а також визнаються сторонамита іншими особами, які беруть участь у справі, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України - фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що діями відповідача, яка поширила щодо неї вказану недостовірну інформацію, були порушені її особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію, а тому просить суд спростувати цю інформацію.

За змістом ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України - обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач ОСОБА_1 довела суду факт поширення відповідачем вказаної інформації, оскільки ОСОБА_2 дійсно направила скаргу від 10 грудня 2012 року на адресу ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» в якій вказала, що ОСОБА_1 єнепорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними

моральними якостями і це сторонами не оспорюються.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-

етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає

значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює доцентом кафедри Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».

Відповідач ОСОБА_2 охарактеризувала позивачку як «непорядну людину, брехливий інтриган, шахрайку, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людину з сумнівними моральними якостями».

Вказана інформація є недостовірною, оскільки відповідач не довела протилежне, а крім цього відповідно до характеристики (а.с.107) ОСОБА_1 зарекомендувала себе висококваліфікованим викладачем, до виконання службових обов'язків відноситься відповідально, дисциплінована, постійно підвищує свій професійний рівень.

Все це загалом свідчить про високий рівень ділової репутації ОСОБА_1.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що, позивач довела суду, що внаслідок поширення вказаної інформації були порушені її особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до ч. 4 ст. 277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України - спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, позов в частині визнання відомостей - такими, що не відповідають дійсності та принижують репутацію, честь та гідність позивача ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача спростувати ці відомості - підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 36 000 гривень у якості грошового відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Судом встановлено, що діями відповідача були порушені особисті немайнові права позивача, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до п.4) ч.2 ст. 23 ЦК України - моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що діями відповідача ОСОБА_2 - позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, але розмір грошового відшкодування моральної шкоди, вказаний позивачем в 36 000 гривень є завищеним та таким, що не відповідає характеру правопорушення та глибині душевних страждань позивача.

Відповідно до висновку експерта № 13 від 15 жовтня 2014 року - можливий (орієнтовно-рекомендований) розмір грошового відшкодування моральної шкоди складає 30 мінімальних заробітних плат, але визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, експертом не було враховано те, що відповідач не працює та не має постійного заробітку, також не враховано те, що ОСОБА_2 направила скаргу за місцем роботи позивача з метою вирішення спору про спадщину з ОСОБА_1 в поза судовому порядку, а не з метою приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Враховуючи викладене та вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 5 000 гривень.

Таким чином, позов в цій частині, підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 23, 275, 277, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 15, 57, 58, 60, 88, 109, 169, 209, 212-215, 218, 221 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати відомості, розповсюджені відповідачкою ОСОБА_2 у відношенні позивача, що вона - ОСОБА_1 непорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями - такими, що не відповідають дійсності та принижують репутацію, честь та гідність позивача ОСОБА_1.

Зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 публічно спростувати розповсюджені нею відомості стосовно позивача, що вона - ОСОБА_1 непорядна людина, брехливий інтриган, шахрайка, яка заволоділа майном без відповідних підстав, та людина з сумнівними моральними якостями у той же спосіб, яким вони були поширені, а саме письмово на адресу учбового закладу, а саме Ректору Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут»у термін 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2) - 5 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Федосенко В.В.

10 березня 2015 року року м. Харків