АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Пікуль А.А.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 р. у справі за позовом заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання ордеру недійсним,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року заступник прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся з позовом до ПАТ «Київенерго» про визнання недійсним ордеру НОМЕР_1 від 15.05.2012 р. на вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Зазначав, що внаслідок проведеної прокуратурою Голосіївського району м. Києва перевірки за колективним зверненням ОСОБА_3 та інших щодо законності видачі ПАТ «Київенерго» ордерів на житлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 встановлено, що 15.05.2012 р. ОСОБА_1 видано ордер НОМЕР_1 на право зайняття квартири АДРЕСА_1, який на його думку є недійсним оскільки на момент видачі ордеру ПАТ «Київенерго» не було власником цього житлового будинку, і не мало права видавати ордер на жиле приміщення, оскільки зазначені функції відносяться до повноважень виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах селищних, сільських Рад народних депутатів.

Крім того зазначав, що на момент видачі ордеру дане приміщення не було вільним, оскільки в ньому проживав ОСОБА_4

23.10.2012 р. рішенням комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго» відмінено рішення про надання в користування ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на наведене, просив суд задовольнити його вимоги з підстав передбачених ст. 59 ЖК України.

Справа №752/20122/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10768/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2015 р. позов задоволено.

Визнано недійсним ордер НОМЕР_1 від 15.05.2012 р. на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Голосіївського району м. Києва, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що висновки суду про незаконність видачі ордера на зазначене житлове приміщення не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки на момент видачі ордера житловий будинок АДРЕСА_1 перебував на праві володіння та користування ПАТ «Київенерго», і був переданий до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на підставі акту лише 31.05.2013 р. Також суд не звернув увагу на розпорядженням Голосіївської РДА у м. Києві від 17.10.2007 р. № 1289, яким затверджено реєстр житлових будинків, що використовуються під гуртожитки, з якого убачається, що будинок АДРЕСА_1 використовується під гуртожиток та перебуває на балансі ПАТ «Київенерго».

Крім того вказував на те, що суд не урахував рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 р. залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яким ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання ордеру недійсним, виданого ОСОБА_1 на зайняття спірного жилого приміщення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник прокуратори м. Києва та представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду є законними та обгрунтованим, а доводи апеляційної скаги безпідставними.

Представник ПАТ «Київенерго» в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи зазначена особа була повідомлена належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та був переданий у володіння та користування ПАТ «Київенерго» відповідно до рішення Київської міської ради від 21.12.2000 р. №128/1105 «Про передачу майна в управління Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго».

На підставі зазначеного рішення між Київської міською державною адміністрацією та АЕК «Київенерго» укладено угоду щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комрлексу м. Києва.

Відповідно до п.1.1 зазначеної угоди, АЕК «Київенерго» було передано в управління для подальшої експлуатації майно, відповідно до додатків, у тому числі будинок АДРЕСА_1.

Згідно з п.п. 4.2, 4.4 Угоди передача майна не призводить до переходу права власності і воно залишається у комунальній власності територіальної громади м. Києва.

Згідно з додатковою угодою від 30.04.2007 р. до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва, ПАТ «Київенерго» було заборонено розпоряджатися та відчужувати майно передане за Угодою без попередньої письмової згоди Київської міської ради.

Рішенням Київської міської ради від 01.12.2011 р. № 748/6984 житловий будинок для малосімейних АДРЕСА_1 було передано до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

04.04.2012 р. комісією з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго» прийнято рішення про надання дозволу на видачу ордеру на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1

15.05.2012 р. на підставі цього рішення ОСОБА_1 отримала ордер на вселення у зазначене житлове приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про надання права користування жилим приміщенням від 04.04.2012 р., на підставі якого був виданий оскаржуваний ордер, було прийнято не уповноваженим органом, в подальшому було скасовано, ордер видано на житлове приміщення, що не відповідає санітарним і технічним нормам.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Статтею 58 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За змістом зазначеної норми закону ордер на житлове приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду видає виконавчий комітет органу місцевої влади.

Як убачається з протоколу засідання комісії з надання права користування жилою площею в гуртожитках ПАТ «Київенерго» від 23.10.2012 р. № 05/2012, рішення комісії від 04.04.2012 р. № 03/2012 про надання права на користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго», за яким ОСОБА_1 видано ордер було скасовано саме у звЧязку з невідповідністю такого рішення ст.58 ЖК України та доручено ПАТ «Київенерго» вирішити питання щодо анулювання виданих ордерів.

Рішенням виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів м. Києва від 13.11.1989 р. №615 житловий будинок АДРЕСА_1 визнано непридатним для проживання на підставі висновку Головного державного санітарного лікаря м. Києва про недопустимість розміщення житла на території промислових об'єктів.

Даних які б свідчили про те, що зазначений будинок на час видачі ОСОБА_1 ордеру, був придатний для проживання матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ордер було видано на житлове приміщення, що не відповідає вимогам ст.50 ЖК України, за змістом якої воно має бути благоустроєним та відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Оскільки зазначений житловий будинок належав до комунальної власності територіальної громади м. Києва і був тимчасово переданий у володіння та користування ПАТ «Київенерго» відповідно до рішення Київської міської ради від 21.12.2000 р. №128/1105 «Про передачу майна в управління Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго», без права розпорядження нерухомим майном, то відповідно ПАТ «Київенерго» ні в силу закону, ні на підставі укладеної між ним та Київської міською державною адміністрацією угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва, не мав правових підстав видавати ордери на користування майном, яке йому не належить.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що ордер на квартиру АДРЕСА_1 був виданий ОСОБА_1 незаконно, є правильним.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що на момент видачі ордера житловий будинок АДРЕСА_1 перебував на праві володіння та користування ПАТ «Київенерго», і був переданий до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на підставі акту лише 31.05.2013 р., не мають правового значення.

Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про те, що будинок АДРЕСА_1 має статус гуртожитку, і представник ОСОБА_1, як суду першої, так і апеляційної інстанції таких доказів не надав.

Його посилання на те, що зазначені обставини були встановлені попередніми судовими рішення є непереконливими з огляду на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Київенерго», ОСОБА_1 про визнання ордеру недійсним було відмовлено з інших підстав, зокрема ОСОБА_2 ставив питання про визнання ордеру недійсним у зв'язку з тим, що він був виданий на зайняте ним приміщення.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №147 від 11.03.2011 р. «Про затвердження реєстру житлових будинків, які використовуються під гуртожитики у Голосіївському районі м. Києва», будинок АДРЕСА_1 не включений до даного реєстру. Також він не був включений і до реєстру гуртожитків згідно з розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 343 від 19.06.2014 р.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: