№ 207/5560/13-ц
№ 2/207/323/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Чєрномазової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - позивач) звернулось у грудні 2013 року із позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) в якому просить суд стягнути з нього на свою користь заборгованість у сумі 27 293,11 грн., за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та штрафи за порушення грошових зобов'язань, а також судові витрати у справі. Обґрунтовує позовні вимоги наявністю невиконаних зобов'язань з оплати кредиту, що виникли за договором № DZHCCS9EGU0012 від 15.04.2011 року.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту за № DZHCCS9EGU0012 від 15.04.2011 року, що становить 27 293,11 та судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що дійсно між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір на суму 10 000,00 грн., на той час він був співробітником банку. 01.04.2012 року був звільнений з банку, у зв'язку з переводом всіх працівників відділу зі штату банку на договір підряду, з припиненням трудових відносин. Крім того 17.01.2013 року у нього народилась дитина , яку він, утримує, на даний час постійного місця заробітку він не має, а забезпечує сім'ю періодичними заробітками. Просив суд зменшити суму пені оскільки вона значно перевищує розмір заборгованості.

Дослідивши матеріали судової справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Між позивачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DZHCCS9EGU0012 від 15.04.2011 року. Згідно договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам, складено між ними і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

У зв'язку із несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань по сплаті кредитних коштів у відповідача станом на 20.11.2013 р. утворилась заборгованість у загальному розмірі 27 293,11 грн. У тому числі: 5 282,91 грн. - заборгованість по кредиту; 4,35 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1 700,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 529,99 грн. - пеня за несвоєчасне вионання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 275,86 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком Позивача, який наявний в матеріалах судової справи.

Вказані обставини підтверджуються:

- кредитним договором № DZHCCS9EGU0012 від 15.04.2011 року з додатками, укладеним між позивачем та ОСОБА_1;

- розрахунком заборгованості за кредитним договором № DZHCCS9EGU0012 від 15.04.2011 року, відповідно до якого сума заборгованості відповідача станом на 20.11.2013 р. складає - 27 293,11 грн.

Згідно розрахунку сума заборгованості за кредитом та сума заборгованості по відсотках за користування кредитом позивачем визначена вірно.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент розгляду справи доказів погашення наданого позивачем кредиту відповідачем не надано.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору.

Таким чином, строк повернення кредитних коштів вважається таким, що настав.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися у відповідності до вимог договору та чинного законодавства у встановленні строки, одностороння відмова від зобов'язань не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки тощо.

Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання однією струнною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Згідно ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частини 2 і 4 ст. 653 Цивільного кодексу України встановлюють, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється і сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язання до моменту зміни розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За правилами ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом що не впливає із звичаїв ділового обороту.

В силу приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у встановлений договором або законом спосіб, зокрема шляхом примусового виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявністю обставин, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням складних сімейних обставин відповідача, а також, що сума пені перевищує розмір заборгованості з тіла кредита, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягаю стягненню з відповідача, до 5 282,91 грн.

На підставі викладеного позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з відповідача грошових коштів - підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються на відповідача, згідно ст. ст. 79, 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550-552, 610-612, 625, 626, 629, 631, 651, 653, 654, 1048-1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-11, 15, 18, 57-60, 62, 64, 79, 81, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , р/р 3111 заборгованість у сумі 14 046 (чотирнадцять тисяч сорок шість) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», р/р 0001, судові витрати - 272, 93 (двісті сімдесят дві) грн. 93 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.К. Подобєд