Справа № 159/1341/15-ц
Провадження № 6/159/35/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 13 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді АГЕЄВОЇ Є.О.,

за участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду із поданням, погодженим начальником відділу, про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у ВДВС Ковельського МРУЮ перебуває виконавче провадження № 45879652 від 18.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету адміністративного штрафу на суму 510 гривень. Боржником в добровільному порядку рішення суду не виконується, заходи примусового виконання результатів на даний час не дали. З метою повного, своєчасного та фактичного виконання по даному виконавчому провадженню державним виконавцем було здійснено розшук доходів та майна боржника, на які можливо звернути стягнення за виконавчим документом. Державний виконавець зазначає, що за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані, державні акти на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в м. Ковелі та Ковельському районі немає. Одночасно державним виконавцем було зроблено запит в Управління державної міграційної служби УМВС у Волинській області про наявність в даної особи закордонного паспорта для виїзду за межі території України. Встановлено, що 04.11.2014 року громадянину ОСОБА_1. було видано паспорт гродянина України для виїзду за кордон серії ЕS 456180, наявність якого дає боржнику можливість виїхати за межі території України, в тому числі на постійне місце проживання, що унеможливить виконання рішень про стягнення коштів до державного бюджету. З метою недопущення уникнення боржника від сплати заборгованості перед державним бюджетом державним виконавцем внесено до суду подання про його тимчасове обмеження праві у виїзду за межі України до сплати заборгованості.

Державний виконавець ВДВС Ковельського МРУЮ в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування також закріплено у ст. 313 ЦК України, відповідно до положень якої фізична особа має право на свободу пересування, а фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Обмеження у здійсненні права на пересування допускається лише у випадках, встановлених законом.

Поряд з тим, тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно з ч. 1ст 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави зробити висновок про те, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон, від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи), і таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання зобовязання, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 45879652 від 18.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету адміністративного штрафу на суму 510 гривень.

Державний виконавець не довів та в матеріалах справи відсутні будь-які докази про відсутність доходів боржника та докази того, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухилявся від виконання зобовязань про стягнення з нього коштів до державного бюджету, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення, що боржнику вручалися виклики державного виконавця, а він безпідставно не з'являвся на ці виклики. Невиконання боржником зобов'язань протягом певного строку, не може свідчити про ухилення боржника від таких зобовязань.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно застосовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Наявність заборгованості без встановлення обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобовязань, тобто дій або бездіяльності боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків, не є підставою для застосування зазначених санкцій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність у даному випадку передбачених законом правових підстав для встановлення щодо боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 14, 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, ст.ст. 2, 3, ч. 2, ч. 4 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковельського

міськрайонного судуОСОБА_2