У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про заборону вчинення перешкод, за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_9 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про заборону вчинення перешкод.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що їй належить на праві власності дачна земельна ділянка в урочищі «Сороча гора» у с. Кендерешів Мукачівського району Закарпатської області. Для поліпшення житлових умов щодо забезпечення дачної ділянки водою позивачем отримано дозвіл та погоджено технічні умови на підключення до водопроводу, який розташований в урочищі «Сороча гора» в с. Кендерешів Мукачівського району Закарпатської області. Позивач зі своїм батьком розпочали проводити підготовчі роботи з підключення до системи водопостачання, однак мешканець сусідньої земельної ділянки ОСОБА_7 разом зі своєю родиною, не маючи на те жодних підстав, перешкоджають у проведенні позивачу земельних робіт щодо підключення до системи водопостачання, вважаючи трубопровід своєю власністю. Земельна ділянка, по якій проходить трубопровід, належить ОСОБА_10, який надав письмову згоду на проведення робіт з підключення до системи водопостачання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_6 просила суд заборонити відповідачу, його родині або іншим його представникам вчиняти перешкоди щодо проведення земельних робіт з приєднання до системи водопроводу.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Заборонено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 чинити перешкоди ОСОБА_6 щодо проведення земельних робіт з приєднання до водопроводу, що знаходиться в урочищі «Сороча гора» у с. Кендерешів Мукачівського району.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_9 порушують питання про скасування оскаржуваних рішень суду із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до державного акта серії ІІІ-ЗК № 037740 ОСОБА_6 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,071 га, яка розташована на території Кольчинської селищної ради с. Коноплівці в урочищі «Сороча гора» з призначенням для ведення підсобного господарства.

Згідно з технічними умовами на підключення до системи водопостачання від 15 лютого 1999 року № 22, замовником яких є ОСОБА_11, визначено, що підключення житлового будинку в урочищі «Сороча гора» слід запроектувати та виконати до існуючої водопровідної мережі, що прокладена від резервуарів до свинокомплексу коопторгу. Строк дії вказаних технічних умов продовжено до 2013 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_12, в реєстрі № 4005, укладеним між ОСОБА_9 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торін-Агро», будівлі та споруди підсобного господарства, розташовані на земельній ділянці площею 0,62 га по АДРЕСА_1, належать ОСОБА_9

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався положеннями ст. 152 ЗК України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. ст. 42, 43 Водного кодексу України та виходив з того, що позивач є належним споживачем питної води та має право на підключення у встановленому законом порядку до мережі центрального питного водопостачання Мукачівводоканалу, а відповідачі чинять позивачу перешкоди щодо проведення земельних робіт з приєднання до водопроводу, що знаходиться в урочищі «Сороча гора» у с. Кендерешів Мукачівського району.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

З урахуванням ст. ст. 3, 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилалася на те, що відповідачі порушують її право на підключення до системи водопостачання, та, керуючись положенням ст. 404 ЦК України, яка регулює порядок встановлення сервітуту, порушувала питання про заборону відповідачам вчиняти перешкоди їй щодо проведення земельних робіт з приєднання до водопроводу.

Заперечуючи проти позову, відповідачі посилалися на те, що технічні умови на підключення до системи водопостачання від 15 лютого 1999 року № 22 видані ОСОБА_11, з позовом про заборону вчинення перешкод на підключення до системи водопостачання звернулась ОСОБА_6, яка не має права на таке підключення та не є представником ОСОБА_11

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд зазначені вище обставини залишив поза увагою, не навів мотивів, з яких вважав відсутніми факти, якими обґрунтовувались заперечення відповідачів, внаслідок чого не з'ясував: чи розроблялася на ім'я позивача технічна документація на підключення до системи водопостачання.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про захист порушеного права позивача на підставі ст. 152 ЗК України, ст. ст. 386, 391 ЦК України суд на порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України не встановив: чи набула ОСОБА_6 відповідне право на підключення в установленому порядку до системи водопостачання; які саме права позивача ОСОБА_6 порушуються, не визнаються або оспорюються відповідачами, та дійшов передчасного висновку про наявність порушеного права позивача та необхідність його захисту.

Разом з цим, посилаючись на положення ст. 152 ЗК України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, суд не врахував, що вони регулюють захист права власності, однак позивачем заявлено вимогу про заборону відповідачам вчиняти перешкоди щодо підключення до системи водопостачання, яка не знаходиться у його власності та на його земельній ділянці.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України допущених судом помилок не виправив та залишив рішення без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник