Справа № 152/299/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

представника позивачів - Одудовського С.В.,

прокурора - Дворжецької О.В.,

відповідачів - ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

у лютому 2015 року Орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області звернувся до суду із позовом в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

У позові зазначено, що відповідачі зловживають спиртними напоями, вихованням дітей не займаються, матеріально їх не забезпечують, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом.

З огляду на викладене та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, позивач просить відібрати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав.

Старший прокурор прокуратури Шаргородського району Дворжецька О.В. у судовому засіданні позов підтримала.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти задоволення позову та відібрання у них дітей без позбавлення батьківських прав. Зазначили, що вони дійсно належним чином не займаються вихованням та утриманням дітей, проте надалі зобов'язуються виправитися.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, пояснення відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Відповідачі є батьками малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 6, 7, 12-15).

Згідно характеристик, виданих виконавчим комітетом Руданської сільської ради, відповідач ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони, а відповідач ОСОБА_3 зарекомендував себе задовільно (а.с. 22, 23).

Відповідно до рішення № 3 від 05.02.2015 року, комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністраціївважає за доцільне відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав (а.с. 53, 54).

Згідно висновку від 09.02.2015 року № 01.1-38/473, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав (а.с. 55, 56).

Згідно розпоряджень голови Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області № 30 та № 31 від 09.02.2015 року малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлено до Тульчинського будинку дитини на повне державне утримання терміном на 1 рік (а.с. 30, 31).

У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали безумовно та повністю. Пояснили, зокрема, що вони дійсно належним чином не займалися вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням.

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України).

Так, згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні.

За статтею 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Оскільки визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачами.

Таким чином, судом установлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Отже, оскільки судом установлено, що право малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку їх батьків порушене, то воно підлягає судовому захисту, шляхом відібрання дітей у відповідачів без позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн в рівних частках.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Відібрати без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у їх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Передати дітей для вирішення питання про їх влаштування Шаргородській районній державній адміністрації Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в АДРЕСА_1) в дохід держави 121 (сто двадцять одну) гривню 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої в АДРЕСА_2) в дохід держави 121 (сто двадцять одну) гривню 80 коп. судового збору.

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України, рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Л.Строгий