Справа № 2-7340/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним із моменту підписання та про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки 03.11.2014 року звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати договір поруки №90006/07-П-1 від 23.08.2007 року недійсним з моменту підписання, та, як наслідок, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34042408 від 01.10.2014 року, винесену державним виконавцем ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області Павловським С.Ф.; виключити все майно боржника ОСОБА_3 з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна; зняти арешт з усього майна боржника ОСОБА_3, яке накладено у межах суми звернення стягнення - 9897,97 грн., накладений 01.10.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області Павловським С.Ф.

В позовній заяві представник позивача просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони АБ «Експерес-Банк» вчиняти будь-які заходи, спрямовані на стягнення з ОСОБА_2. майна за договором поруки №90006/07-П-1 від 23.08.2007 року.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз'ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Між тим, в супереч ст. 151 ЦПК України представник позивач не навів обґрунтування із посиланням на докази щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони АБ «Експерес-Банк» вчиняти будь-які заходи, спрямовані на стягнення з ОСОБА_2. майна за договором поруки №90006/07-П-1 від 23.08.2007 року, та не виклав обставини щодо неможливості в подальшому виконання рішення суду в повному обсязі, а забезпечення позову шляхом заборони вчиняти зазначені дії фактично зупиняє виконання рішення Ширяївського районного суду Одеської області, яке набрало законної сили, що є недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доводи представника позивача щодо забезпечення позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь при розгляді справи, але не були присутні при оголошенні, можуть оскаржити ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: