Справа №2-1557/15
№760/490/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

26 березня 2015 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Г.О. Козленко

за участю секретаря О.С. Букаткіна

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Соломянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 02.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гончаруком С.В. та зареєстрованого у реєстрі за №1278 у розмірі 15000 грн 00 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1341 грн 37 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 02.10.2009 ОСОБА_1 передав у борг ОСОБА_2 15000 грн 00 коп., про що між ними було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гончаруком С.В. Також факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, виданою позивачу одночасно з отриманням відповідачем коштів. Відповідно до умов Договору, відповідач зобовязався в термін до 02.01.2011 щомісячно, рівними частинами у розмірі 1000 грн 00 коп. повернути позичену суму у загальному розмірі 15000 грн, але до моменту подачі позову до суду зобовязання, навіть, частково не виконані. 04.12.2013 відповідачу було направлено лист-вимогу про виплату боргу в термін до 22.12.2013. Однак вимоги позивача були проігноровані відповідачем, про що свідчить довідка ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 25.12.2013. Також зазначено, що враховуючи те, що відповідач з моменту укладення договору не виплатив жодного обовязкового платежу за договором, то починаючи з 03.01.2011 по 25.12.2013, позивач просить стягнути, крім суми основного боргу, три проценти річних від простроченої суми, а саме: 1341,37 грн із розрахунку 15000 грн (сума боргу) х 1088 днів (прострочення терміну виконання зобовязання)/365 днів х 3%. Таким чином, станом на 25.12.2013 борг відповідача складає 16341 грн 37 коп. Крім вказаного, позивач просить стягнути з відповідача 4000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивач та його представник.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно із положеннями ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гончарук С.В. та зареєстровано в реєстрі за №1278, згідно якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти готівкою на загальну суму 15000 грн 00 коп., у звязку з чим останній зобовязався повернути готівкою таку ж суму грошових коштів в строк до 02 січня 2011 року (а.с.4).

Згідно п.4 цього Договору позичальник зобовязався не пізніше 10 числа кожного місяця в продовж дії договору здійснювати часткове повернення боргу позикодавцю готівкою в розмірі грошової суми, не меншої за 1000 грн, до остаточного розрахунку. Повернення боргу може бути здійснено в будь-якому місці м. Києва.

Факт отримання грошових коштів у розмірі 15000 грн 00 коп. ОСОБА_2 від ОСОБА_1 підтверджується розпискою від 02.10.2009 (а.с.5).

В матеріалах справи міститься лист-вимога ОСОБА_1 від 04.12.2013 про повернення боргу ОСОБА_2, де зазначено, що станом на 04.12.2013 останнім не сплачено жодного обовязкового платежу, тому загальний борг у відповідності до зазначеного договору складає 15000 грн 00 коп. та зобовязано у термін до 22.12.2013 сплатити суму основного боргу у розмірі 15000 грн 00 коп. (а.с.6).

У підтвердження факту неотримання грошових коштів від відповідача по справі ОСОБА_2, позивачем ОСОБА_1 надано виписку ПАТ «КБ «ПриватБанк» №297417 від 25.12.2013 з карткового рахунку НОМЕР_3 за період з 01.12.2013 по 25.12.2013 (а.с.9).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.7 Договору позики позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу позикодавця зобовязаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми позики.

У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача загальну суму боргу у розмірі 15000 грн 00 коп., а також 3% річних - 1341,37 грн, які розраховані наступним чином:

15000 грн (сума боргу) х 1088 днів (прострочення терміну виконання зобовязання)/365 днів х 3%=1341,37 грн.

Таким чином, станом на 25.12.2013 борг відповідача складає 16341 грн 37 коп.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 16341 грн 37 коп.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 4000 грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються, якщо вони пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

В матеріалах справи міститься договір №03-09-Ц про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським обєднанням «Сфера закону» в особі керуючого партнера ОСОБА_3, де п.3.1 п.3 цього договору передбачена оплата праці адвоката клієнтом протягом всього цивільного процесу у розмірі 4000 грн (а.с.10).

Факт сплати вартості правової допомоги у розмірі 4000 грн підтверджується квитанцією №206298 серії 03 ААВ за договором №03-09-Ц (а.с.11).

В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.525-526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст.3,4, 10, 11, 57-60, 84, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) за договором позики від 02.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. та зареєстрованого у реєстрі за №1278, суму боргу у розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн 00 коп., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1341 (одна тисяча триста сорок одна) грн 37 коп., а всього 16341 (шістнадцять тисяч триста сорок одна) грн 37 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2)суму сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Київської області через Соломянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Козленко