Справа № 163/412/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Войтюк Л.М.
Провадження № 22-ц/773/1533/15 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживача та повернення банківського вкладу, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Надра» в користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1 329154,63 грн., невиплачені відсотки за договорами депозитних вкладів в розмірі 36776,70грн., інфляційні витрати в розмірі 14069,00 грн., три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 5725,69грн., а всього 1 385726,12 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача в дохід держави судові витрати в розмірі 3654, 00грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач - ПАТ «Комерційний банк «Надра» подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на незаконність судового рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» свої зобов`язання за договорами банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлених в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий» від 16 вересня 2014 року належним чином не виконав, не повернув ОСОБА_2 грошові кошти за договорами банківського вкладу, в зв'язку з чим суд частково задоволив вимоги позивача.

Дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає наявним в матеріалах справи доказам, яким суд дав правильну правову оцінку, що 16 вересня 2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір № 2023887 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ Базовий» (а.с.9). За умовами укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 50000 доларів США. Строк розміщення вкладу - 3 місяці від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок, в разі внесення коштів в день підписання даного договору датою повернення вкладнику коштів є 16 грудня 2014 року.

Відповідно до квитанції № 8360, виданої 16 вересня 2014 року ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 50000 доларів США (а.с.8).

Також із матеріалів справи убачається, що 16 вересня 2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий», за умовами якого вкладник зобов'язується в строк не пізніше 5-ти днів після підписання договору передати, а банк зобов'язується прийняти вкладний рахунок в розмірі 10000,00 євро, строк розміщення вкладу три місяці (а.с.14). Відповідно до квитанції № 6406 від 16 вересня 2014 року з поточного рахунку ОСОБА_2 на депозитний рахунок у валюті перераховано 10000,00євро (а.с.13).

Стаття 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

В силу вимог статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1074 ЦК України заборонено обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку.

Отже, за замістом наведених норм права, зобов'язання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Висновок суду про наявність підстав для стягнення в користь ОСОБА_2 коштів депозитних вкладів узгоджується з положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, судом встановлено, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до банку із заявами про виплату їй грошових коштів в розмірі 50000,00 дол. США та 10000,00 євро із депозитних рахунків після закінчення строку дії договорів банківського вкладу (депозиту) від 16 вересня 2014 року (а.с.11,16).

На вищевказане звернення 4 лютого 2015 року банк на адресу ОСОБА_2 надіслав відповідь, з якої убачається, що банк відповідно до Постанови правління Національного банку України може повертати депозитні кошти лише в межах 150000,00 грн. на добу (а.с.17).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що після перерахування банком коштів з депозитного рахунку та зарахування цих коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 зобов'язання банку по поверненню вкладу вважаються виконаними на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

За умовами укладених договорів банківського вкладу (депозиту) вклад повертається вкладнику по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в пункті 2.2 договорів, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в установі банку. З поточних звітів за операціями по поточному (картковому) рахунку (а.с.10,15) убачається, що грошові кошти перераховані на поточний рахунок вкладника відповідно до умов договору. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач не має реальної можливості зняти ці кошти з поточного рахунку через касу банку та проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки за відсутності коштів у касі банку, а тому зобов'язання банку з повернення вкладів не є виконаними в день перерахування коштів на поточний рахунок вкладника.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача на те, що в ПАТ «Комерційний банк «Надра» з 5 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, а пізніше продовжено здійснення тимчасової адміністрації до 5 червня 2015 року, в зв'язку з чим, на думку відповідача, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі-Закону) під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, оскільки відповідно до частини 1 статті 36 цього Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 даної статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

З огляду на те, що строк договорів банківського вкладу закінчився 16 грудня 2014 року, а тимчасову адміністрацію в банку запроваджено 5 лютого 2015 року, тобто після закінчення строку дії договорів, обмеження, встановлені частиною 1 статті 36 Закону, не поширюються на договори банківського вкладу.

За змістом статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Отже, під час тимчасової адміністрації їх положення дозволяють банку не здійснювати моментального задоволення вимог вкладників і інших кредиторів банку, як це визначає стаття 1075 ЦК України у спірних правовідносинах, що вказує на відсутність у особи можливості негайно та протягом деякого часу скористатися належними їй коштами, однак не може підтверджувати втрату права на них взагалі, тому за наявності фактів існування зобов'язання між сторонами, порушеного права вкладника на безперешкодне розпорядження грошима та причетності до такого порушення банку, який не видає йому залишок коштів на рахунку, виключається відмова судом у його захисті.

На даний час діяльність тимчасової адміністрації банку - боржника не дозволить примусово стягнути кошти з нього безпосередньо, проте не виключає можливості задоволення вкладником своїх вимог, в тому числі і за рахунок проведення взаємозаліку та отримання у власність коштів з рахунку вкладника на погашення кредиту, отримання право вимоги до позичальника, чи інших визначених законодавством дій, які має право вчиняти від імені неплатоспроможного банку уповноважена особа банку (виключно за рахунок коштів, які можуть бути одержані в результаті ліквідації та реалізації майна цього банку), в зв'язку з чим наявність судового рішення про стягнення з банку частини неповернутої Фондом суми коштів за договором про стягнення з банку частини неповернутої Фондом суми коштів за договором банківського рахунку, повинна забезпечити гарантії цивільних та обов'язків сторін, а також право особи на справедливий судовий розгляд, визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини.

Крім того, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно стягнуто з відповідача в дохід держави судового збору, так як судом в дохід держави стягнуто судовий збір не з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, застосувавши ті норми закону, які підлягали до застосування, дійшов правильного висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договорами банківського вкладу належним чином не виконав, в зв'язку з чим у банку перед ОСОБА_2 виникла заборгованість, а тому суд першої інстанції прийняв правомірне рішення про часткове задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, оскільки є власним тлумаченням відповідачем норм чинного законодавства та обставин справи і не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: