У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

5 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, просило стягнути з останнього 35 640 грн 37 коп. заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2007 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27 березня 2007 року станом на 31 травня 2014 року у розмірі 35 640 грн 37 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 9 696 грн 19 коп., проценти - 18 859 грн 43 коп., комісія за користування кредитом - 4 911 грн 40 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 673 грн 35 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності, оскільки кредитний договір було укладено 27 березня 2007 року, після 16 лютого 2009 року ОСОБА_2 кредит не погашав, а з указаним позовом банк звернувся до суду 5 вересня 2014 року.

Ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції встановив, що останнє погашення за кредитом ОСОБА_2 здійснив 15 травня 2009 року; 16 листопада 2011 року із зарплатної картки ОСОБА_2 банком було списано 1 000 грн 08 коп. на погашення заборгованості за кредитом від 27 березня 2007 року (що відповідає змісту заяви ОСОБА_2 про отримання зарплатної картки від 27 жовтня 2011 року та п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг), а позов до суду банком пред'явлено 5 вересня 2014 року. За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про переривання строку позовної давності та про відсутність підстав для застосування позовної давності.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалені у справі судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що йому не належить підпис у заяві про видачу кредитної картки не заслуговують на увагу, оскільки заявник не надав доказів про визнання недійсним кредитного договору із цих підстав.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що заявник не уповноважував банк здійснювати списання грошових коштів із зарплатної картки у листопаді 2011 року, оскільки такі доводи спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами справи. Крім того, заявник не надав доказів про визнання дій банку у цій частині неправомірними.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк