Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника відповідача - Крапівцевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 жовтня 2014 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів (а. с. 2-5).

В обґрунтування позовної заяви позивач у позовній заяві посилався на те, що 18 червня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № SAMDN3670 та договір банківського вкладу № SAMDN3578. Предметом цих договорів є прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на депозитні рахунки за процентною ставкою, визначеною умовами договорів під 16% річних. При підписанні договору позивачем було внесено на депозитний рахунок по 400 000 гривень по кожному договору. Відповідно до умов вищезазначених договорів позивач має право на повернення вкладу та дострокове його розірвання, в тому числі й після продовження строку дії договору. 22 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення повної суми вкладу по 400 000 гривень по кожному договору та нарахованих за умовами банківського вкладу відсотків. Однак станом на дату подачі позову до суду відповідач не повернув суми вкладів та відсотки за користування ними, тому позивач просив суд стягнути з відповідача 480 130,34 гривень за договором банківського вкладу № SAMDN3670 та 480 130,34 гривень за договором банківського вкладу № SAMDN3578.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а. с. 40).

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилалась на те, що договори банківського вкладу з ОСОБА_2 укладалися на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників". Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ "Приватбанк" за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації "Фонд захисту вкладників" в довірче управління переданий майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ "Приватбанк", укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк", виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя (а. с. 61-64).

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" також зазначила, що не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договорами банківських вкладів перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ "Приватбанк" можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, каси і готівки.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до копій документів, доданих позивачем до позовної заяви, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" були укладені договори банківського вкладу: № SAMDN3670 та № SAMDN3578 на зберігання грошових коштів у сумі по 400 000,00 гривень за кожним договором (а. с. 6,7).

Договори з банком були укладені на підставі поданих позивачем заяв № SAMDN3670 та № SAMDN3578.

ОСОБА_2 звернувся на адресу відповідача з заявою від 22 серпня 2014 року про повернення сум вкладів (а. с. 11), яка була залишена без задоволення.

Таким чином вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів та нарахованих за ними відсотків, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано суду оригіналів документів на підтвердження доводів викладених у позовній заяві, як не було надано і доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідних банківських рахунках, відкритих на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов вказаних договорів, враховуючи, що сторона позивача не змогла ані підтвердити, ані спростувати наявність невиконаних перед позивачем грошових зобов'язань, суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_2, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.11 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", суд вважає за необхідне судові витрат по даній цивільній справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 8, 10, 11, 27, 46, 57-60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой