Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів:Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі - ТОВ «Житлосервіс-КР») про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, який перебуває на балансі відповідача. Під час зливи, через незадовільний стан м'якої покрівлі будинку, сталося затоплення її квартири, унаслідок чого їй задано матеріальної шкоди, розмір якої визначено експертом та моральні страждання.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_5 просила зобов'язати ТОВ «Житлосервіс-КР» виконати роботи по ремонту м'якої покрівлі будинку, стягнути з відповідача на її користь 15 754 грн вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 3 000 грн - на відшкодування моральної шкоди та 1 150 грн - витрат на проведення експертизи.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «Житлосервіс-КР» виконати роботи по ремонту м'якої покрівлі будинку АДРЕСА_1, з дотриманням норм СНиП продовж місяця з дати набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь ОСОБА_5 вартість вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 15 754 грн, 500 грн - на відшкодування моральної шкоди та 1 150 грн - витрат на проведення експертизи.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 3 ст. 335 передбачено, що суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів у повній мірі не відповідає.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ТОВ «Житлосервіс-КР» не можна визнати належним відповідачем по справі, оскільки зазначений будинок з 2011 року по 30 червня 2013 року перебував на утриманні та обслуговуванні управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ТОВ «Житлосервіс-КР», згідно договору від 28 лютого 2013 року є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1. Вказаний договір набуває чинності 01 липня 2013 року та діє до 01 липня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи залиття квартири позивача через неналежний стан покрівлі відбувалося протягом 2011 -2013 років.

У заяві про проведення ремонту покрівлі та міжпанельних швів від 31 липня 2013 року до директора ТОВ «Житлосервіс-КР», позивач зазначала, що затоплення її квартири сталося 31 червня 2013 року, про що складено відповідний акт від 15 липня 2013 року.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843437/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T030435?edition=2015_05_14>, завдана фізичній <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T030435?edition=2015_05_14> або юридичній особі <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T030435?edition=2015_05_14> неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_7/ed_2014_04_10/pravo1/T041875.html?pravo=1> (далі - Закон) передбачено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Із роз'яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1992_03_27/pravo1/VS92008.html?pravo=1> вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того що відповідач є балансоутримувачем будинку з 1 липня 2013 року. Проте суд не з'ясував чи є відповідач правонаступником іншого балансоутримувача, чи який орган повинен відповідати за заподіяння позивачеві шкоди.

Відмовляючи у відшкодуванні шкоди за підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача, апеляційний суд не врахував, що позивач пред'явив вимоги щодо зобов'язання відповідача відновити дах будинку, а такі дії у разі доведення позову може здійснити тільки відповідач як балансоутримувач будинку.

Оскільки суд першої інстанції також належним чином не з*ясував і не перевірив чи може нести відповідач відповідальність за шкоду, заподіяну позивачеві у 2011-2013 роках, висновок про стягнення шкоди також є передчасним.

За таких обставин, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 335, ч.3 ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко