07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Прокопчук Н.О.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Шуліки Аліни Володимирівни на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
У червні 2015 року ПАТ «КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 242,47 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Шуліка А.В. просить суд змінити рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 4 144,80 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції є неправильним, є наслідком неправильного тлумачення і застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2013 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № K20MF623361655, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 14 164,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів виконано належним чином, однак ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23.05.2015 становить 12 387,27 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 5 749,02 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10,45 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 983,00 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 3 578,74 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 566,06 грн.
З урахуванням зазначеного, судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, оскільки ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором № K20MF623361655 від 07.07.2013 щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, тому в силу вимог чинного законодавства та умов кредитного договору заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.
Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені до 500,00 грн., суд першої інстанції посилався на ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Задовольняючи позовні вимоги в іншій частині, судом першої інстанції встановлено, що розмір заборгованості за кредитом, з урахуванням відсотків та комісії, становить 7 742,47 грн., в той час як неустойка у вигляді пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та штрафу в загальній сумі становить 4 644,80 грн., що також підтверджується матеріалами справи. При цьому, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором становить 3 578,74 грн., а фіксований штраф становить 500,00 грн. та штраф із процентною складовою становить 566,06 грн.
З огляду на зазначене, судом першої інстанції не вірно застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України в даному випадку, оскільки розмір неустойки не перевищує розміру основної заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, суд першої інстанції зменшуючи суму розміру пені до 500,00 грн. не обґрунтував підстав такого зменшення.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки відсутні, тому розмір пені та штрафу в сумі 4 144,80 грн. підлягає стягненню.
Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду з апеляційною скаргою, в розмірі 121,80 грн.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 4 144,80 грн. В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Шуліки Аліни Володимирівни задовольнити.
Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року змінити в частині розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.
В решті рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: