АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1840/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 645/307/14-ц
Категорія : земельні Головуючий 1 інст. - Алтухова О.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Харківська міська рада про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, перенос встановленого забору

по апеляційній скарзі ОСОБА_3

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Харківська міська рада про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, відновлення меж земельної ділянки, перенос встановленого забору . Просила поновити порушене право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 шляхом відновлення меж земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 3457 від 27 серпня 2014 року, встановивши межу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на відстані 0, 45 м. від стіни будинку літ. «3-1» по створу сараю літ «В», далі довжиною 12, 62 м. до існуючої огорожі на відстані від кута будинку 0,45 м., далі по існуючій огорожі зі встановленням площі земельної ділянки АДРЕСА_1 - 783 кв.м. Стягнути з відповідачів заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та 2500 витрат на послуги адвоката. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі побудували гараж та сарай не відступив від межі, захопили частину її земельної ділянки, встановили паркан вдовж стіни її будинку, що не дає можливості проходити біля її будинку. В травні 2011 року відповідач ОСОБА_5 зруйнував частину паркану, порушив цементну відмостку її будинку і встановив новий паркан на відстані 10 см. від стіни будинку. Окрім того, протягом останніх років відповідачі своїм ставленням до позивача спричинили їй моральну шкоду. ( 2-3,117-119,142)

Відповідачі проти позову заперечували.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Зазначає, що висновком судової земельно -технічної експертизи № 3457 від 27 серпня 2014 року надано варіант поновлення її порушеного права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , за яким у відповідача земельна ділянка АДРЕСА_2 збільшується порівняно з технічною документацією. Вона має право обирати такий спосіб використання земельної ділянки, який завдає їй найменшої шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивачеві належить 204 /400 (172/400 + 32/400) частин домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з двох житлових будинків літ. А-1 та літ. З-1, надвірних будівель , які розташовані на відведеній земельній ділянці площею 760 кв.м. Власником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на відведеній у 1955 році земельній ділянці площею 764 кв.м, є відповідач ОСОБА_4. Співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та власником домоволодіння АДРЕСА_2 земельні ділянки не приватизовані.

Згідно висновків судової земельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса № 3457 від 27 серпня 2014 року встановлено зміну фактичної конфігурації та розмірів земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які не відповідають поквартальній зйомці. Поновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 можливо при встановленні фактичних меж на місцевості та межового знаку відповідно до поквартальної зйомки, де площа земельної ділянки АДРЕСА_1 складатиме 780 кв.м замість 760 кв.м, а площа земельної ділянки АДРЕСА_2 складатиме 778 кв.м замість 764 кв.м.

На земельній ділянці по АДРЕСА_2 знаходяться гараж літ. «Б», побудований в 1961 році, та сарай літ. «В» - в 1946 році. Висновком судової земельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса № 3457 від 27 серпня 2014 року запропоновано з врахуванням фактичного розташування гаражу літ. «Б» та сараю літ. «В» вірогідний варіант встановлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, площа яких складатиме відповідно 775 кв.м. та 783 кв.м. Влаштування межі запропоновано здійснити від сараю літ. «В», який знаходиться на ділянці АДРЕСА_2, до кінця земельної ділянки на відстані 0, 20 м. від стіни будинку літ. «3-1» по створу сараю літ. «З-1» по створу сараю літ. «В», долі довжиною 12,62м. існуючої огорожі на відстані від кута будинку 0, 22 м., далі по існуючій огорожі. ( а.с. 77-88)

Земельна ділянка площею 783 кв.м за домоволодінням АДРЕСА_1 в натурі не визначалася і не надавалася безпосередньо позивачці ОСОБА_3 після набуття нею права власності на частки у цьому домоволодінні .

Висновки судової земельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса № 3457 від 27 серпня 2014 року не містять можливих варіантів поновлення порушеного права землекористування позивача ОСОБА_3 шляхом відновлення меж між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, площа яких згідно первісним даним відведення складала відповідно 764 кв.м. та 760 кв.м.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Основою для відновлення меж згідно до ст. 107 ЗК України є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Статтею 2 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць,територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади , у тому числі надання їх у власність громадян , організація землеустрою , вирішення земельних спорів та інше, належить до повноважень сільських , селищних , міських рад у галузі земельних відносин..

Сторонами не заперечувалося, що питання закріплення за землекористувачами земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно до їх фактичних розмірів, встановлення меж земельних ділянок в натурі не вирішувалося Харківською міською радою, до компетенції якої віднесено їх розгляд . Оцінюючи відповідно до вимог ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України встановлені у справі обставини, на які, посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визначення межі між сусідніми земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 виходячи із фактичних площ земельних ділянок, які не надавали і не відводилися попереднім землекористувачам, та не надавалися у встановленому законом порядку сторонам.

Висновок суду першої інстанції про відмову у позові про встановлення межі , визначення площі земельної ділянки АДРЕСА_1 в розмірі 783 кв. ґрунтується на обставинах справи, вимогах закону і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Не спростовується доводами апеляційної скарги і висновок суду першої про недоведеність порушення прав землекористування позивача будівництвом господарчих будівель на земельній ділянці АДРЕСА_2, що мало місце до зміни конфігурації та розмірів земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які не пов'язані з неправомірними діями відповідачів.

Запропонований судовим експертом варіант поновлення права землекористування позивача шляхом влаштування межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за умови , що їх площі будуть складати відповідно 775 кв.м та 783 кв.м , судом першої інстанції досліджувався та визнаний неприйнятним, таким , що ґрунтується на припущеннях.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вирішені судом першої інстанції з додержанням норм ст.ст. 23, 1167 ЦК України і підстав для скасування рішення в цій частині не вбачається.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом 1 інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :