Справа №295/4651/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з Давиденко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в березні 2015 року з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що 30.09.2012 року близько о 06 год. в с. Лісівщина, Коростенського району, Житомирської області з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем «Форд-Ескорт» д.н. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди автомобіль «Рено Логан» д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, отримав механічні ушкодження. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вартість матеріального збитку у зв'язку з пошкодженням автомобіля становить 82008 грн. та при цьому з урахуванням ліміту страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача ОСОБА_3, на відшкодування матеріальної шкоди 32508грн, на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та з відповідача ПАТ «НАСК ОРАНТА» на відшкодування матеріальної шкоди 49500 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, на обґрунтування своїх доводів вказав, що винним в скоєнні ДТП є відповідач ОСОБА_3 Однак, просить стягнути розмір шкоди також і із відповідача ПАТ «НАСК ОРАНТА», як страхувальника.

При визначенні розміру позовних вимог керувався висновком № 3472 автотоварознавчої експертизи від 13.02.2013 року та в зв'язку з недоцільністю проведення відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля розмір матеріальної шкоди становить ринкову вартість автомобіля, яка складає 82008 грн.

На обґрунтування доводів відшкодування моральної шкоди, зазначив, що моральна шкода полягає в перенесенні душевних страждань, хвилювань та стресу, оскільки знищено його особисте майно, на протязі трьох років не має можливості використовувати транспорт, як засіб пересування, в особистих цілях, тривалий період часу витрачає на вирішення даного спору. Все це призвело до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагало додаткових зусиль для його відновлення.

Відповідач ОСОБА_3 жодного разу в судові засідання не з'являвся, хоча неодноразово повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, а відтак суд вирішив розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував відшкодувати страхове відшкодування в межах ліміту цивільно-правова відповідальність застрахованої особи, винуватця ДТП.

Заслухавши позивача, відповідача дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог та визначеного кола відповідачів, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 998, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, чинними на день їх виникнення, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним.

Судом встановлено, що 30.09.2012 року близько о 06 год. в с. Лісівщина, Коростенського району, Житомирської області, з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем «Форд-Ескорт» д.н. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди автомобіль «Рено Логан» д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, отримав механічні ушкодження, згідно протоколу огляду автотранспорту, які відновлювати економічно недоцільно.

Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/.

Суд прийшов до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася із вини ОСОБА_3 в результаті порушення ним п. п. 2.3(б), 10.1, 11.2 Правил дорожнього руху України.

Наведене стверджується вироком Коростенського міськрайонного суду від 24.06.2014 року, щодо ОСОБА_3, згідно якої останній визнаний винним в скоєнні даної ДТП та притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України /а.с. 14,15/.

Суд враховує, що відповідно до вимог ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, судом враховуються обсяги механічних пошкоджень автомобіля, висновок № 3472 автотоварознавчої експертизи від 13.02.2013 року та в зв'язку з недоцільністю проведення відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля підлягає відшкодуванню розмір матеріальної шкоди, що становить ринкову вартість пошкодженого автомобіля, яка складає 82008 грн. Суд приймає до уваги надані докази, позаяк вони не викликають сумніву, сторони не заперечували наявність, обсяг та перелік механічних пошкоджень автомобіля позивача, переконливих доказів на спростування розміру матеріальної шкоди, визначеного в даному висновку не надали.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

При визначенні розміру відшкодування з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» суд враховує, що згідно до Полісу страхування № АВ/4118060 від 29.07.2012 року, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн., оскільки розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі у відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України./а.с. 36/.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що позивач має право на відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності страховика, а саме в межах 50000 грн. з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА», а відтак стягує з останнього 49490 грн, за мінусом розміру франшизи в сумі 510 грн./а.с.36/.

Згідно ч.3 ст. 998 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього ж Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи вищенаведене та встановлений ліміт цивільно-правової відповідальністі страховика 50000 грн, беручи до уваги вимоги, які пред'явлені до відповідачів, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 32518 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, судом враховуються періоди моральних страждань та хвилювань, які вивели позивача із рівноваги, пов'язані із знищенням автомобіля та неможливістю на протязі тривалого періоду використовувати його в особистих цілях, що призвело до порушення звичного для нього порядку організації життя, вимагало та вимагає додаткових зусиль для його відновлення.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних, тривалих наслідків, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов та визначає розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн, які підлягають відшкодуванню з відповідача ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 1167 ЦК України.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 325 грн. 28 коп. та 121 грн. 80 коп, що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України; з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» на користь держави судовий збір в сумі 494 грн. 90 коп, що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди " із змінами і доповненнями, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 32518 грн, на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 49490 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 325 грн. 28 коп. та 121 грн. 80 коп, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» на користь держави судовий збір в сумі 494 грн. 90 коп, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук