Справа № 2/489/2786/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.10.2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про реальний розподіл (виділ в натурі) житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про реальний розподіл (виділ в натурі) житлового будинку. Вказував на те, що йому на праві власності належить 60/100 часток житлового будинку № 21 по вул. Третя Лінія в м. Миколаєві, з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд. Інша частка вказаного будинку належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Зазначав, що він та відповідачі користуються ізольованими житловими та нежитловими приміщеннями з окремими виходами, однак на теперішній час позивач має намір виділити в натурі належну йому частку житлового будинку та присвоїти їй нову адресу.

Посилаючись на вищевикладене, позивач ОСОБА_1 просив суд: визнати, що 60/100 частин домоволодіння є цілим домоволодінням та припинити право спільної часткової власності між сторонами. В подальшому уточнив вимоги та просив, виділити в натурі (здійснити реальний розподіл) належні йому на праві власності 60/100 часток домоволодіння № 21 по вул. Третя Лінія в м. Миколаєві, з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, визнавши право власності; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння № 21 по вул. Третя Лінія в м. Миколаєві, з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені вимоги, остаточно просив поділити в натурі домоволодіння, що знаходиться за адресою : № 21 по вул. Третя Лінія в м. Миколаєві, з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, виділивши у власність ОСОБА_1 наступні будівлі та споруди: частину житлового будинку літ. А-І, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 51,6 кв.м. (приміщення 2-2,2-3,2-4,2-5,2-7,2-8); сарай літ. Х, котельну літ. Ц, ворота № 7, водопровідну колонку № 13, огорожу № 12, замощення ІІ та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння між сторонами по справі.

Відповідачі вважали, що позов підлягає задоволенню.

Вислухавши сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, на підставі Договору дарування від 07.11.2006 року, на праві власності належить 60/100 часток житлового будинку № 21, з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Лінія третя.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на підставі Свідоцтва про право власності від 03.08.2006 року, належить на праві власності 40/100 часток, по 20/100 часток кожному, житлового будинку за адресою вул. Лінія третя, 21 у м. Миколаєві.

При цьому, згідно Договору дарування від 07.11.2006 року, на земельній ділянці за зазначеною адресою розташовано саманний житловий будинок, зазначений на плані під літерою А, загальною площею 95,35 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м.; сараї під літерами Б,В,О,Х, прибудова до літньої кухні під літерою р; літня кухня під літерою Р; альтанка- під літерою С; вбиральня під літерою У; погріб під літерою Фпд; котельня під літерою Ц; огорожі - № 1,4,5,6,7; споруди - № І,ІІ, 2, 3.

Норми ст.ст. 364, 367 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки з майна або його поділу.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, яке є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, що виключає можливість залишення в спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Таким чином, відповідно до ст. 367 ЦК України, при поділі будинку припиняється не тільки спільне користування будинком, а й право спільної часткової власності.

Відповідно до ст.ст.10,11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знать у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 п.5,8 ст.130, ст. 131 ЦПК України, судом позивачу неодноразово було розяснено право на призначення, за заявою, та проведення експертизи для зясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у будівельно-технічної галузі.

Проте, позивач не заявив клопотання щодо витребування доказів, відмовився від проведення експертизи та просив суд, при постановленні рішення, врахувати дані технічної інвентаризації, зробленої ММБТІ за замовленням від 14.09.2015 року.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі через наступне.

Так, позивач просить виділити у власність ОСОБА_1 наступні будівлі та споруди: частину житлового будинку літ. А-І, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 51,6 кв.м. (приміщення 2-2,2-3,2-4,2-5,2-7,2-8); сарай літ. Х, котельну літ. Ц, ворота № 7, водопровідну колонку № 13, огорожу № 12, замощення ІІ та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння між сторонами по справі.

Згідно довідки ММБТІ, без дати та номера, за замовленням від 14.09.2015 року, № 2-4744, було виконано інвентаризаційно - оцінювальні роботи за адресою вул. Лінія третя, 21 у м. Миколаєві та зясовано, що за зазначеною адресою знаходиться не житловий будинок за літ. А (згідно Договору дарування та Свідоцтва про право власності), а домоволодіння із житлових будинків літ. А-І та літ. Р., інші господарські та побутові будівлі та споруди. При цьому значна частина споруд самовільно побудовані.

Згідно відмітки на технічному паспорті на житловий будинок за адресою вул. Лінія третя, 21 у м. Миколаєві, який містить у додатку до позовної заяви, житлову прибудову літ. А-І побудовано самовільно ОСОБА_5

Отже, через ненадання позивачем доказів в обґрунтування своїх вимог, суд позбавлений можливості зясувати відповідність частини житлового будинку літ. А-І, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 51,6 кв.м. (приміщення 2-2,2-3,2-4,2-5,2-7,2-8); сарай літ. Х, котельну літ. Ц, ворота № 7, водопровідну колонку № 13, огорожу № 12, замощення ІІ 60/100 часткам житлового будинку літ. А за зазначеною адресою. Також неможливо зясувати правомірність користування позивачем зазначеними спорудами та наявність правовстановлюючих документів на них, як наслідок правомірність набуття права власності на зазначене нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити через його необґрунтованість.

На підставі ст. ст. 364, 367 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про реальний розподіл (виділ в натурі) житлового будинку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: