Справа № 531/36/15-ц
Провадження № 2/531/134/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року. Карлівський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Жмурко П.Я.

при секретарі Клименко Т.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства , -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд встановити, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на його користь, понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.1990 року між матірю позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_5, 1968 р.н., було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 0,7 років. 15.10.1993 року подружжя розлучилося, проте продовжило проживати разом і вести спільне господарство. У ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_7, яка ІНФОРМАЦІЯ_13 померла у віці 10 місяців 12 днів. ІНФОРМАЦІЯ_12 у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 (позивач). ОСОБА_5, 1968 р.н., визнавав своє батьківство щодо позивача, батьки фактично проживали в шлюбних відносинах, вели спільне господарство, разом виховували сина. Запис у свідоцтві про народження позивача, зроблено відповідно ст. 55 КЗпШС, оскільки його батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідач, яка є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5, не визнає факту батьківства останнього, щодо позивача, який також є спадкоємцем. На думку позивача, факт батьківства підтверджується наявністю інших спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, веденням ними спільного господарства та проживанням однією сімєю, спільним вихованням та утримання позивача протягом 2 років.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що зазначені у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та її представник протягом всього часу розгляду справи заперечують зазначені у позові обставини і просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5, оскільки він не довів позов. Відповідач зазначила, що вона проживала з померлим і запитувала його чи є ОСОБА_5 його сином, а останній зазначав, що не є, при цьому жодної матеріальної допомоги ОСОБА_5 не надавав і не спілкувався з ним.

Третя особа вважає позов ОСОБА_5 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В матеріалах справи міститься письмове пояснення ОСОБА_4, долучене нею в ході розгляду справи. В поясненні ОСОБА_4 зазначила, що перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_5 до 15.10.1993 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжували проживати разом, як одна сімя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3, яка померла у віці 0,7 років. Поза шлюбом, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_7, яка померла у віці 10 місяців 12 днів та син ОСОБА_8, який є позивачем по даній справі. ОСОБА_5 визнавав батьківство щодо позивача, при цьому актовий запис про народження було заповнено згідно зі ст. 55 КпШС, оскільки сторони не перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу та народження сина ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали разом без реєстрації шлюбу, спільно виховували та утримували сина протягом 2 років. (а.с. 132-133)

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо

дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Статтею 53 КпШС було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського

стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею

повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктом 13 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», який втратив чинність на підставі Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 - було розяснено, що згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або

яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем

батьківства.

В матеріалах справи міститься копія паспорта позивача, згідно записів у якому ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 і на даний час є повнолітнім, тобто може бути позивачем за даним позовом. (а.с. 6)

ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі, оскільки 27.10.2009 року, в порядку окремого провадження, Чутівським районним судом Полтавської області було винесено рішення у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту визнання батьківства і дане рішення скасоване ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2014 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка вважала, що таке рішення порушує її право як спадкоємця померлого ОСОБА_5 (а.с. 13, 28-29)

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення

батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження сформованого 26.03.2015 року - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 в смт. Чутове Полтавської області і є третьою дитиною, що народжена у матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживала в АДРЕСА_1. Батьком дитини зазначений ОСОБА_5, українець, громадянин України. Відомості про батька записані зі слів матері, згідно ст. 55 КЗпШС України. (а.с. 155-157)

В актовий запис двічі вносились зміни. Першого разу 11.02.2014 року, на підставі вищезгаданого рішення Чутівського районного суду від 27.10.2009 року. Другого разу 27.01.2015 року, на підставі ухвали про скасування такого рішення від 29.04.2014 року. (а.с. 155-157)

На даний час, в реєстрі є чинними відомості, згідно з якими запис про батька ОСОБА_5 здійснено за вказівкою матері. (а.с. 155-157)

Позивач просить суд встановити, що його рідним батьком є ОСОБА_5, 1968 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1, згідно якого він помер ІНФОРМАЦІЯ_14 в смт. Чутове Полтавської області (а.с. 9).

При встановленні батьківства позивач посилається на те, що померлий ОСОБА_5 та мати позивача ОСОБА_4 перебували у шлюбі, мали двох спільних дітей, окрім позивача, а також проживали як подружжя і вели спільне господарство, як до, так і після народження позивача.

Згідно наданого суду свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі до 15.10.1993 року. (а.с. 96) Шлюб було зареєстровано 18.08.1990 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформований 05.02.2014 року. (а.с. 184)

Таким чином, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 та ОСОБА_4, 1972 р.н., яка є матірю позивача, перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1990 року по 15.10.1993 року. Новий шлюб ОСОБА_4 зареєструвала 10.09.1999 року, про що свідчить витяг, сформований 11.04.2014 року (а.с. 185).

Виходячи зі свідоцтва про народження НОМЕР_3, а також положень ст. 52 КЗпШС України у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мали спільну доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 97) ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла, про що свідчить свідоцтво НОМЕР_4. (а.с. 10)

15.10.1993 року сторони розірвали шлюб, що було встановлено вище.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у них народилася іще одна спільна дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження, сформований 05.02.2014 року. Дитина народилася в смт. Чутове. Згідно витягу, походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. (а.с. 94) ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 в смт. Чутове Полтавської області, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_5. (а.с. 11)

Згідно штампа про реєстрацію у паспорті ОСОБА_4, в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року вона була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1. (а.с. 8) Згідно даних технічних паспортів, що були виготовлені станом на 25.04.1991 року та 12.05.2010 року, ОСОБА_5 значиться власником такого будинку. (а.с. 172-182) В технічному паспорті, що виготовлений станом на 25.04.1991 року, власниками також зазначені ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. (а.с. 172)

В матеріалах справи містяться копії листків домової книги, без титульної сторінки із зазначенням адреси, з яких вбачається, що в такому будинку/квартирі була зареєстрована, а пізніше знята з реєстрації ОСОБА_4 (дати не розбірливі), 20.06.1982 року зареєстрований ОСОБА_5, 1968 р.н. (штамп про зняття з реєстрації відсутній), 11.08.1998 року зареєстрована ОСОБА_2 (штамп про зняття з реєстрації відсутній). В такому будинку також значився зареєстрованим ОСОБА_9, який є власником будинку АДРЕСА_1, згідно технічного паспорта від 25.04.1991 року. Зі штампів про реєстрацію ОСОБА_5 та ОСОБА_2 чітко вбачається, що будинок на який видано домову книгу, розташований по АДРЕСА_1. (а.с. 16)

Таким чином, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, ОСОБА_4 не була знята з реєстрації в належному йому будинку протягом більш ніж 4 років, при цьому через девять місяців після розлучення у ОСОБА_4 народилася дитина, яку ОСОБА_5 визнав своєю донькою.

ОСОБА_4 була зареєстрована в будинку №248 та проживала в такому і на момент народження позивача ОСОБА_5 Окрім штампа в паспорті ОСОБА_4, зазначене підтверджується даними із запису акта про народження ОСОБА_5 та дослідженого вище повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження ОСОБА_5, в яких зазначено місце проживання матері новонародженого. (а.с. 15, 155-157)

В матеріалах справи міститься довідка виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 23.12.2013 року, за підписом селищного голови ОСОБА_13 та секретаря селищної ради ОСОБА_14 У довідці зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року, не лише проживала разом з колишнім чоловіком ОСОБА_5, а і вела з ним спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 14)

Представник відповідача долучила до матеріалів справи відповідь секретаря Чутівської селищної ради ОСОБА_14 від 27.01.2015 року, в якій остання зазначила, що ОСОБА_13 обраний та працює на посаді селищного голови з 12.04.2006 року, а сама секретар з 14.04.2006 року. (а.с. 117) Представник відповідача вважає, що особи, які були обрані на посади у 2006 році, не можуть володіти інформацією щодо місця проживання громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на території селища, в період з 1990 по 1998 роки. За таких обставин, представник відповідача ставить під сумнів інформацію, що зазначена в довідці виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 23.12.2013 року.

Такі доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки виконавчий комітет надає відомості на підставі документів, а не з власного досвіду. Окрім того, суд оцінює вказану довідку в сукупності з іншими доказами і вона не має для суду наперед встановленого значення.

В судовому засіданні, в якості свідків було допитано ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, що були залучені за клопотанням представника відповідача, а також ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, що були залучені за клопотанням представника позивача.

Надані свідками пояснення суперечливі. Свідки пояснили наступне.

ОСОБА_15 зазначила, що знає відповідача ОСОБА_2 зі школи, а померлого ОСОБА_5 з 2000 року, при цьому вони часто спілкувалася, дружили сімями. ОСОБА_15 пояснила, що розмов про сина у померлого ОСОБА_5 ніколи не було, позивач ніколи не приходив до ОСОБА_5 в гості. В період, коли померлий ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_4, ОСОБА_15 з ним не спілкувалася, тому не може нічого пояснити.

ОСОБА_17 пояснила, що з 1984 живе по вул. Жовтневій в смт. Чутове, де проживала сімя ОСОБА_3. Свідок памятає весілля ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_5 в 1991 році. В 1993 році подружжя розлучилося і ОСОБА_4 пішла проживати до своєї матері. ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 не постійно, їла у батьків, сімї фактично не було. ІНФОРМАЦІЯ_12 народився ОСОБА_5 і померлий ОСОБА_5 забрав його та ОСОБА_4 з лікарні до себе додому. Згодом ОСОБА_4 кудись пішла від ОСОБА_5

В ході поставлених ОСОБА_17 запитань зясовано, що вона є хрещеною матірю ОСОБА_5, якого хрестили в 1997 році і на хрестинах був присутній ОСОБА_5

ОСОБА_16 пояснила, що з 1975 року знала батьків померлого ОСОБА_5 Свідок зазначила, що померлий одружився з ОСОБА_4 у 1991 році, проте жили вони погано, ОСОБА_4 часто покидала чоловіка через сварки. Через 2-3 роки подружжя розлучилося. Після смерті доньки ОСОБА_7, у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_8. Перед народженням ОСОБА_5, колишнє подружжя не проживало разом. На другий день після народження ОСОБА_5, ОСОБА_4 поїхала до батьків. Померлий ОСОБА_5 постійно говорив, що ця дитина не його. Вдома у померлого свідок ніколи не бачила позивача. Свідок також зазначає, що мати померлого ОСОБА_5 ОСОБА_11, не визнавала ОСОБА_5 своїм онуком і запитувала свого сина навіщо він забрав ОСОБА_4 з пологового будинку після народження ОСОБА_5. ОСОБА_16 зазначає, що бачилась з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щовечора, добре знала сімю.

ОСОБА_18 пояснила, що вона є подругою відповідача ОСОБА_2, знала її сімю з 2003 по 2012 роки, спілкувалася з відповідачем щодня, особисто знала померлого ОСОБА_5 Свідок зазначила, що померлий ОСОБА_5 ніколи і нічого не розповідав про наявність у нього сина ОСОБА_8, оскільки мав сімю. Свідок ніколи не бачила позивача, а також не знайома з 3 особою. Свідок зустрічалася з ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_5 на свята. Попередню сімю померлого, свідок не знала взагалі.

ОСОБА_19 зазначила, що проживала напроти сімї ОСОБА_3 в смт. Чутове і знала померлого, як сусідка. За словами ОСОБА_19, у 1990 році ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_4 Подружжя прожило разом не довго, вони мали 2 дітей, які померли. Коли ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_26, то пішла від ОСОБА_5 Останній проживав сам до 1998 року. Свідок бачила позивача та його матір лише на похороні ОСОБА_5 Свідок не часто була в господарстві ОСОБА_5, проживала поряд з матірю померлого, а померлий проживав неподалік, в будинку, що йому залишили батьки.

ОСОБА_20 зазначила, що добре знає сімю ОСОБА_3, оскільки проживає протягом з такими протягом 52 років і дружила з матірю померлого ОСОБА_11. За словами свідка, у 1990 році ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_4 і подружжя прожило разом близько 2-3 років. У ОСОБА_4 народилось 2 дітей, які померли та син ОСОБА_8. Після народження ОСОБА_5, ОСОБА_4 пішла проживати до своїх батьків і пізніше вдруге вийшла заміж. ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 не постійно - ходила проживати то до чоловіка, то до своїх батьків. ОСОБА_11 шкодувала, що у її сина не склалось подружнє життя. Свідок ніколи не бачила позивача з померлим ОСОБА_5

Отже, зазначені вище свідки наполягають на тому, що ОСОБА_5 за життя не спілкувався з неповнолітнім ОСОБА_5 та його матірю, після народження сина. При цьому, деякі зі свідків, що знали сімю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазначили, що ОСОБА_4 не проживала з померлим до народження сина ОСОБА_8, а деякі що проживала, але не постійно, часом виїжджаючи до своєї матері. Загалом, свідки, що знали подружжя ОСОБА_3, характеризували їхні відносини негативно й зазначали, що подружжя сварилось і час від часу розходилось. Разом з тим, з пояснень свідків які знали сімю ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_5 забрав до себе на проживання ОСОБА_4, після народження нею сина ОСОБА_8, після чого остання пішла від колишнього чоловіка. Період, який ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прожили разом після народження ОСОБА_5, свідки зазначили різний.

Згідно пояснень наданих ОСОБА_24, вона була подругою ОСОБА_4 і коли у останньої народився син ОСОБА_8, вони разом гуляли з дітьми; пізніше діти ходили в один клас. Свідок зазначає, що з 1996 по 1998 роки неповнолітній ОСОБА_5 проживав разом з померлим ОСОБА_5 Пізніше ОСОБА_4 приїздила до батьків померлого в гості, разом із сином ОСОБА_8. За життя померлий називав позивача сином, а той його батьком. Свідок неодноразово підвозила ОСОБА_5 зі школи до місця проживання померлого ОСОБА_5, де останній його забирав.

ОСОБА_23 пояснила, що жила по сусідству з ОСОБА_4 з 2001 року. ОСОБА_23 також знає ОСОБА_2, оскільки працювала з нею в одному магазині. Свідок неодноразово бачила, що неповнолітній ОСОБА_5 зустрічався з ОСОБА_5, який на даний час помер. ОСОБА_5 неодноразово забирав неповнолітнього ОСОБА_5 від своєї тещі матері ОСОБА_4 Стосунки між зазначеними особами свідок називає доброзичливими. Зазначені обставини мали місце у 2001-2003 роках.

ОСОБА_22 пояснила, що проживала по сусідству з сімєю ОСОБА_3 з 1980 року і памятає весілля ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Свідку відомо, що у ОСОБА_3 померло двоє дітей, після чого вони розходились, а пізніше народився син ОСОБА_26, в будинку, що його подарували батьки померлого ОСОБА_5 своєму сину. Свідок зазначає, що при спілкуванні померлий називав позивача сином, а позивач померлого батьком. Свідок також зазначила, що померлий ОСОБА_5 називав матір ОСОБА_4 - мамою. За словами свідка з 1998 року ОСОБА_4 проживала у своєї матері, при цьому померлий ОСОБА_5 брав сина ОСОБА_8, катав на велосипеді, давав гроші. Свідок бачила, як ОСОБА_5 давав неповнолітньому ОСОБА_5 200 грн., коли останньому було близько 11 років. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 визнавав своє батьківство, щодо ОСОБА_5. Свідок також знайома з матірю померлого ОСОБА_5 ОСОБА_11, яка приїжджала до внука ОСОБА_5 і з матірю ОСОБА_4, з якою свідок разом працювала.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що дуже добре знала матір померлого ОСОБА_5 ОСОБА_11. Свідку було відомо, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 померло 2 дітей, а пізніше ОСОБА_4 народила сина. За словами свідка, ОСОБА_5 загуляв з іншою жінкою і ОСОБА_4 пішла проживати до батьків. Свідок неодноразово бачила, як ОСОБА_5 збирався їхати до сина ОСОБА_8, про що сам і зазначав, при цьому віз йому якісь згортки.

ОСОБА_27 пояснила, що заходила в магазин «Сіріус» де працювала ОСОБА_2, коли забирала свою дитину з дитячого садка. Перебуваючи в магазині, свідок бачила, як ОСОБА_5 привозив на велосипеді неповнолітнього ОСОБА_5, при цьому вони називали один одного «папа» і «син». Зазначене мало місце у 2002-2004 роках. ОСОБА_28 було близько 6 років.

Таким чином, свідки, що зазначені вище однозначно вказують на те, що померлий ОСОБА_5 спілкувався з ОСОБА_5, 1996 р.н. Свідки зазначають про різні періоди з 1996 по 2004 роки. Виходячи з наданих свідками пояснень, померлий визнавав ОСОБА_5 своїм сином і піклувався про нього. Більшість із зазначених вище свідків не дали пояснень з приводу того чи проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом, як сімя, до народження ОСОБА_5, проте акцентують на тому, що померлий проявляв батьківську турботу до неповнолітнього ОСОБА_5.

Зваживши пояснення всіх свідків, що опитані в судовому засіданні, врахувавши, що ОСОБА_4 була постійно зареєстрована в будинку померлого ОСОБА_5, як до народження позивача, так і після, а згідно довідки селищної ради проживала там та вела з ОСОБА_5 спільне господарство суд вважає за можливе визнати, що ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_5 проживали спільно, у звязку з чим вели спільне господарство, до народження ОСОБА_5 Свідки які зазначають, що пара постійно розходилась, так само характеризували їхні відносини і під час шлюбу, і в період коли народилася донька ОСОБА_7. У звязку з цим, суд вважає, що з моменту народження ОСОБА_7 і до народження ОСОБА_5, відносини між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не змінилися. Згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не перебували в цей період в інших зареєстрованих шлюбах.

Суд скептично ставиться до пояснень свідків, які категорично зазначили, що після народження ОСОБА_5, померлий ОСОБА_5 взагалі не спілкувався з колишньою дружиною ОСОБА_4 та її сином і ніколи не згадував/не розповідав про таких. Такі пояснення суперечать іншим доказам, що містяться у справі, згідно яких померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали за однією адресою до 1998 року. Такі показання є в меншості і суперечать також тим, в яких деякі свідки зазначали, що після народження ОСОБА_5, ОСОБА_5 забрав його та його матір до себе на проживання. Останнє, узгоджується з поясненнями свідків, які позитивно характеризували відношення померлого до позивача. На підставі таких показань, суд має можливість зробити висновок, що одразу після народження ОСОБА_5, ОСОБА_5 проявляв батьківську турботу та піклування про нього.

Той факт, що померлий спілкувався з позивачем після 1998 року (згідно з поясненнями деяких свідків у 2002-2004 роках), окрім показань свідків, які не узгоджуються з показання інших свідків, - більше нічим не підтверджений.

На підставі долучених позивачем фотографій (а.с. 134-136), суд не має можливості однозначно встановити, що там зображений саме новонароджений ОСОБА_5, оскільки в судових засідання, окрім позивача та третьої особи, яка є його матірю, - ніхто таку інформацію не підтвердив. Разом з тим, зазначені фотографії свідчать на користь доброзичливих стосунків між матірю померлого ОСОБА_5, самим ОСОБА_5 та іншими членами його родини (брат, невістка), незалежно від того, хто з новонароджений дітей зображений на фото. Зображення на фото брата померлого, його дружини, ОСОБА_11 (матері померлого) та самого ОСОБА_5, підтверджують не лише позивач і третя особа, а і свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19

Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_4, яка є матірю позивача та померлий ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі і мали двох спільних дітей, які померли до досягнення одного року, одна з яких була народжена поза шлюбом, проте визнана ОСОБА_5, як дочка. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжили проживати разом і вели спільне господарство, що підтверджується письмовими доказами про реєстрацію і проживання, фактом народження спільної доньки ОСОБА_7 та пояснення свідків. Після народження у 1996 році ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживати разом, що підтверджується довідками про реєстрацію та показаннями свідків.

Отже, наданими суду доказами позивач підтвердив, що померлий ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_4 проживали разом, як сімя, вели спільне господарство, в тому числі і в період його народження. Крім того, з пояснень свідків встановлено, що померлий ОСОБА_5 піклувався про позивача одразу після народження дитини, забрав його та його матір до себе на проживання з пологового будинку. Згідно зі ст. 53 КЗпШС України, а також вказаними вище розясненнями Пленуму ВСУ, такі підстави є достатніми для визнання батьківства ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно позивача ОСОБА_5 Відповідачем не надано достатньо доказів, які б спростовували зазначені позивачем обставини.

На підтвердження батьківства померлого ОСОБА_5, представником позивача було також долучено до матеріалів справи копію документів про історію розвитку дитини ОСОБА_5, 1996 р.н., на одному з листів якої дописано «отец ОСОБА_5». (а.с. 115-116) Такий доказ не є допустимим, оскільки запис зроблено поза відповідною графою.

Генотипоскопічна експертиза, що була призначена ухвалою суду від 27.04.2015 року, за клопотанням представника позивача, не була проведена по причині тривалого відрядження експерта. Повторне клопотання сторонами не заявлялось. (а.с. 213)

Заперечуючи проти позову, відповідач долучила в тому числі довідку УПСЗН Чутівської РДА, в якій зазначено, що ОСОБА_4 перебувала на обліку як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям. (а.с. 120) Дана довідка не спростовує встановлених вище обставин і не є належним доказом на підтвердження того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не являється батьком позивача.

Враховуючи вищезазначене,суд вважає за можливе встановити, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача, понесений ним судовий збір.

Врахувавши розяснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 та містилися в п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16, суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині, відомості необхідні для внесення змін до актового запису про народження позивача.

Керуючись розясненнями Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 та Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16, ста. 53, 55 КпШС, ст.ст. 57, 60, 174-175, 212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідним батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12..

Внести зміни до актового запису №53, складеного 23.07.1996 року Чутівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, про народження ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_12, а саме змінити запис «відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері)» на «відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, понесений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення, до Апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя Жмурко П.Я.