Справа № 363/2619/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Вважаю, що дана позовна заява має бути повернута позивачу з метою дотримання правил підсудності.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши місце проживання відповідача: вул. Берегова, 10 с. Вирішальне, Лохвицького району Полтавської області.

Згідно ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають, інших підстав для застосування ст.110 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) не встановлено.

Відтак, вважаю, що при зверненні позивача до суду з цим позовом останньою порушено правила підсудності, визначені ст.109 ЦПК України, оскільки місце проживання (перебування) відповідача знаходиться поза межами територіальної підсудності Вишгородського районного суду Київської області.

Статтею 115 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

З врахуванням вимог ст.ст.109,110 ЦПК України, вважаю, що дана справа Вишгородському суду Київської області не підсудна і вона має бути повернута позивачу для подачі до належного суду.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.83 ЦПК України та ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

Як вбачається з оригіналу квитанції від 16.06.2015р., позивачем за подачу даного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243,60грн.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою має буті їй повернутий.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109,115,121 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу для подачі до належного суду.

Зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 243,60грн. відповідно до квитанції від 16.06.2015р.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Д.Рудюк