Справа № 161/4183/15-ц Провадження № 22-ц/773/1199/15 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Категорія: 50 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А. ,

суддів - Здрилюк О.І., Веремчук Л.М.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2015 року,

встановила:

19 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2006 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 червня 2006 року.

Позивач вказує, що з червня 2006 року ОСОБА_3 не сплачує присуджені аліменти, в результаті чого станом на 01 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 32100 грн.

А тому, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 32100 грн. заборгованості по аліментах та на підставі ч.1 ст.196 СК України 527425 грн. пені за їх прострочення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6336 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вищевказане рішення й ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду даної справи позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній підстав, тоді як відповідач просив відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та справедливим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Так, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно не виплачує присуджених аліментів, а тому на підставі ст.196 СК України з нього слід стягнути пеню в розмірі одного відсотка від суми несплачених за кожен окремо взятий місяць аліментів за кожен день прострочення у тому місяці, у якому виникла заборгованість.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення 32100 грн. заборгованості по аліментах суд вважав, що відсутні будь-які правові та фактичні підстави для стягнення заборгованості по аліментах, яка виникла внаслідок невиконання відповідного судового рішення про їх стягнення.

З такими висновками суду першої інстанції, за винятком розміру стягнутої пені, погоджується і колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 серпня 2006 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 червня 2006 року (а.с.60).

За даним судовим рішенням видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції (а.с.9-11).

Судом також встановлено і дана обставина визнається відповідачем, що з липня 2006 року по травень 2015 року відповідач взагалі не сплачував присуджених до стягнення аліментів, і в примусовому порядку зазначені кошти з нього стягнуті не були.

При цьому, відповідач своє небажання сплачувати аліменти пояснював незаконним, на його думку, заволодінням позивачем належної йому квартири.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом даної статті, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року, і згідно з ч.2 ст.360-7 ЦПК України такий висновок має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні даних норм права.

Таким чином, пеня за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на один відсоток пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи із розміру присуджених до стягнення аліментів - 300 грн. щомісячно, ставки пені - 1% за кожний день прострочення, розмір обчисленої за таким принципом пені складає помісячно:

2006 рік: липень - 93 грн., (300 грн. х 1% х 31 день = 93 грн.); серпень - 93 грн, вересень - 90 грн., жовтень - 93 грн., листопад - 90 грн., грудень - 93 грн.;

2007 рік: січень - 93 грн., лютий - 84 грн., березень - 93 грн., квітень - 90 грн., травень - 93 грн., червень - 90 грн., липень - 93 грн., серпень - 93 грн., вересень - 90 грн., жовтень - 93 грн., листопад - 90 грн., грудень - 93 грн.;

2008 рік: січень - 93 грн., лютий - 87 грн., березень - 93 грн., квітень - 90 грн., травень - 93 грн., червень - 90 грн., липень - 93 грн., серпень - 93 грн., вересень - 90 грн., жовтень - 93 грн., листопад - 90 грн., грудень - 93 грн.;

2009 рік: січень - 93 грн., лютий - 84 грн.

Оскільки 23.03.2009 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув повноліття, то з вказаної дати він втратив право на аліменти, присуджені судом до його повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Виходячи з вищенаведеного, в подальшому для помісячного розрахунку пені за період прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 повинен прийматися до уваги розмір аліментів - 150 грн. в місяць:

Отже, за березень 2009 року розмір пені по заборгованості за аліментами на сина ОСОБА_4 становить 32,86 грн. (сума заборгованості зі сплати аліментів за 22 дні - 106 грн. 45 коп., період прострочення - 31 день), а на сина ОСОБА_5 - 46,50 грн. (сума заборгованості за місяць - 150 грн., період прострочення - 31 день).

Далі за 2009 рік: квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.;

2010 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 42 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.;

2011 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 42 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.

2012 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 43,50 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.

2013 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 42 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.

2014 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 42 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн., червень - 45 грн., липень - 46, 50 грн., серпень - 46,50 грн., вересень - 45 грн., жовтень - 46,50 грн., листопад - 45 грн., грудень - 46,50 грн.

2015 рік: січень - 46,50 грн., лютий - 42 грн., березень - 46,50 грн., квітень - 45 грн., травень - 46,50 грн.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з липня 2006 року по травень 2015 року, становить 6379 (шість тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 36 коп.

І оскільки при розрахунку пені судом першої інстанції було допущено помилку та неправильно зазначено суму, яка підлягає стягненню, то в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6379 грн. 36 коп. пені за період прострочення сплати аліментів з липня 2006 року по травень 2015 року.

Доводи позивача про незаконність рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за аліментами не заслуговують на увагу виходячи із наступного.

За змістом ч.3 ст.194 СК України за рішенням суду може стягуватись заборгованість, зокрема, за аліментами, які відповідно до ст.187 СК України відраховуються добровільно за заявою платника аліментів за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

І оскільки в даному випадку заборгованість відповідача зі сплати аліментів, присуджених за рішенням суду, виникла вже після пред'явлення виконавчого листа до виконання, то така заборгованість підлягає погашенню в порядку примусового виконання даного судового рішення і не може бути стягнута повторно.

Відтак, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах за вищевказаний період і колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2015 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6379 (шість тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 36 коп. пені.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді