АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1552/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 642/9001/14-ц Головуючий 1 інст. - Скляренко С.О.
Категорія : стягнення заборгованості
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди

по апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати в розмірі середнього заробітку за увесь час прострочення та моральної шкоди. Просила стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 22 453, 90 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з вересня 2014 р. по 24 листопада 2014 р. в розмірі 9898,00 грн. та суму моральної шкоди в 10000,00 грн. В обгрунтування вимог зазначила, що вона працювала в ТОВ «Ф.Т.Р.» на посаді заступника директора. 22.09.2014 р. та 25.09.2014 р. вона зверталася до відповідача з заявами про виплату їй належних сум заробітної плати. Станом на 24.11.2014 року ТОВ «Ф.Т.Р.» не сплатило їй заробітну плату, що є порушенням ст. ст. 115,116 КЗпП України та є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України та моральної шкоди.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Ф.Т.Р.» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі у сумі 22453 грн. 90 коп. Вирішено питання про судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення в частині вимог про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати 9898,00 грн. на підставі ст. 117 КЗпП України та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення заборгованості по заробітній платі сторонами не оскаржується і судом апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи , що позивачка ОСОБА_3 працювала на посаді заступника директора ТОВ «Ф.Т.Р.».

Відповідно до загальних положень КЗпП України укладання та розірвання трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника копія наказу про звільнення видається у день звільнення. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про характер укладеного між сторонами договору та дату його припинення .

Виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, установи, організації, проводиться згідно до вимог ст. 116 КЗпП України в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України , суд першої інстанції виходив із недоведеності факту звільнення позивача з роботи та наявності обставин для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку .

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції досліджувалися і не визнані доведеними твердження позивача про заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань , втрат немайнового характеру внаслідок неправомірних дій відповідача , за наявності яких підлягає відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральна шкода працівнику.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд першої інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :