Справа № 159/4377/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/773/1553/15 Категорія: 54 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Курача В.О., Хомича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підрізької сільської ради Ковельського району про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2015 року в позові ОСОБА_1 до Підрізької сільської ради Ковельського району про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Покликається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, представники Підрізької сільської ради Курач В.О. та Хомич Ю.В. апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав допустимих доказів поважності причин відсутності його на робочому місці, в підтвердження своїх вимог, як того вимагає ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України допускається тільки в тому випадку, якщо працівник здійснив прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу № 26 від 01.09.1998 року ОСОБА_1 прийнято на посаду спеціаліста-землевпорядника Підрізької сільської ради.

Розпорядженням сільського голови Підрізької сільської ради № 14 від 17 липня 2015 року головного спеціаліста - землевпорядника ОСОБА_1 з 17.07.2015 року звільнено з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Дане звільнення було здійснено на підставі актів, складених щодо відсутності на роботі ОСОБА_1

Так, 02.07.2015 року комісією у складі голови комісії Курача В.О., секретаря комісії Бедешко Н.В. та члена комісії ОСОБА_6 складено акт № 1 про те, що 02.07.2015 року головний спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_1 з 08 год. 00 хв. та протягом робочого дня був відсутній на роботі. Загальний час відсутності ОСОБА_1 на роботі 02.07.2015 року на момент складення акту становить 4 години 45 хвилин безперервно.

03.07.2015 року комісією у складі голови комісії Курача В.О., секретаря комісії Бедешко Н.В. та члена комісії ОСОБА_6 складено акт № 2 про те, що 03.07.2015 року головний спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_1 з 08 год. 00 хв. та протягом більш як три години підряд був відсутній на роботі. Загальний час відсутності ОСОБА_1 на роботі 03.07.2015 року на момент складення акту становить 4 години 45 хвилин безперервно.

06.07.2015 року комісією у складі голови комісії Курача В.О., секретаря комісії Бедешко Н.В. та члена комісії ОСОБА_6 складено акт № 3 про те, що 06.07.2015 року головний спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_1 з 08 год. 00 хв. та протягом більш як три години підряд був відсутній на роботі. Загальний час відсутності ОСОБА_1 на роботі 06.07.2015 року на момент складення акту становить 4 години 45 хвилин безперервно.

13.07.2015 року комісією у складі голови комісії Курача В.О., секретаря комісії Бедешко Н.В. та члена комісії ОСОБА_6 складено акт № 4 про те, що 13.07.2015 року головний спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_1 з 08 год. 00 хв. та протягом робочого дня був відсутній на роботі. Загальний час відсутності ОСОБА_1 на роботі 13.07.2015 року на момент складення акту повний робочий день.

17.07.2015 року комісією у складі голови комісії Курача В.О., секретаря комісії Бедешко Н.В. та члена комісії ОСОБА_6 складено акт № 5 про те, що 17.07.2015 року головний спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_1 з 08 год. 00 хв. та протягом робочого дня був відсутній на роботі. Загальний час відсутності ОСОБА_1 на роботі 17.07.2015 року на момент складення акту повний робочий день.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, у контексті положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до посадової інструкції спеціаліста - землевпорядника сільської ради, затвердженого рішенням сесії Підрізької сільської ради від 01.06.2004 року № 26, спеціаліст - землевпорядник підпорядковується безпосередньо селищному, сільському голові, виконує службові доручення начальника відділу земельних ресурсів, а також рішення і розпорядження відповідної сільської ради.

Відповідно до. ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході розгляду справи позивач не надав суду належних і достовірних доказів на підтвердження поважності причин відсутності його на роботі.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин між сторонами та підставно й обгрунтовано з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки зі сторони позивача мав місце факт порушення трудової дисципліни, що виразилося у його відсутності на роботі протягом робочого часу без поважних причин і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є підставою для розірвання трудового договору, а дисциплінарне стягнення до позивача у виді звільнення застосовано правомочним органом в межах встановленого для цього строку із дотриманням передбачених ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку.

З огляду на вказане та враховуючи, що позивача було звільнено з роботи відповідно до вимог чинного трудового законодавства у зв'язку з прогулом без поважних причин, то колегія суддів вважає, що суд підставно відмовив також і в задоволені вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що голова Підрізької сільської ради Курач В.О. на час звільнення позивача перебував у відпустці, а тому не мав права підписувати розпорядження про звільнення не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова здійснює свої повноваження на постійній основі.

Покликання на покази свідків про те, що у дні, зазначені в акті як дні відсутності на роботі позивача, останній виконував свої функції землевпорядника, є безпідставними, оскільки ці покази з достовірністю не підтверджують перебування на роботі позивача та виконання ним трудових обов'язків протягом усього робочого дня.

Покликання в апеляційній скарзі на ст. 116 КЗпП України щодо не проведення розрахунку з позивачем у день звільнення виходить за межі позовних вимог, оскільки виплата розрахункових не була предметом спору і такі вимоги не були заявлені позивачем.

Таким чином суд першої інстанції дослідив усі докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, та дав їм правильну правову оцінку, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: