печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мельник А.В.,

при секретарі Якимчук Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансов ініціатива» про стягнення грошових коштів відшкодуванняґ моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив зобовязати відповідача повернути позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу № 239628 (вклад «Максимальний»), а саме суму депозитного вкладу в розмірі 50 000 грн., проценти 21, 5 річних з 29.10.2013 року по 20.03.2015 року 14 961, 36 грн., а також суму пені в розмірі 690, 73 грн., три проценти річних в сумі 690, 73 грн., суму інфляційних втрат 18 208, 28 грн., суму втраченої вигоди в розмірі 4 064, 10 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., всього 138 615, 20 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначав, що 28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 (далі-позивач) уклав із ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» (далі-відповідачем) договір банківського вкладу № 239628 (вклад «Максимальний») у Дніпропетровському відділенні № 7 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Загальна сума вкладу (депозиту) складає 50 000 грн.

На виконання умов Договору, Банк 28.10.2013 р. прийняв, а Вкладник передав в управління Банку грошові кошти у сумі 50 000 грн. на строк з 28.10.2013 р. по 02.11.2014 р. Включно зі сплатою процентів. Процентна ставка складає 21,50 процентів річних.

Сума нарахованих процентів виплачується Банком в «Дату повернення», зазначену у п. 2 Договору або в день повернення Вкладу з інших підстав, передбачених цим Договором або законодавством України. Сума нарахованих процентів перераховується Банком шляхом безготівкового перерахування на власний поточний ( з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

06.11.2014 р. позивач звернувся до Банку із заявою про повернення вкладу (депозиту) з нарахованими процентами.

Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не повернуто суми Вкладу з нарахованими процентами. На неодноразові звернення Позивача працівники Банку відмовлялися видати гроші, посилаючись на рішення керівництва Банку.

Відповідач своїми діями порушує положення Договору, законодавство та права позивача як споживача, з наступних підстав.

Пунктом 3.1.4. Договору передбачено обовязок Банку повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену у п. 2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок Вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви Вкладника, підтвердивши повернення Вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з Депозитного рахунку.

Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачем і сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Розрахунок пені за період з 02.11.2014 р. по 20.03.2015 р. (всього-138 днів) наступний:

Сума депозиту з відсотками за 370 календарних днів 60 897,26 грн.: 100% х 3% :365 (кількість днів у році) х 138 (кількість прострочених днів) = 690,73 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 690,73 грн.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат:

60 897,26 грн. х 121,3% : 100%=73 868,38 грн.

73 868,38 - 60 897,26= 12 971,12 грн.(сума інфляційних втрат за 2014 рік).

За січень-лютий 2015 року:

103, 1x105,3%= 108,6%

(60 897,26 грн. х108,6%) - 60 897,26 грн. = 5 237,16 грн.

Сума інфляційних втрат складає: 12 971,12 грн. + 5 237,16 грн. = 18 208,28 грн.

Розрахунок трьох відсотків річних: кількість прострочених днів з 02.11.2014р. по 20.03.2015р. = 138 днів.

Сума трьох відсотків річних: 60 897,26 грн. : 100% х 3 %: 365дн. х 138 дн.=690,73 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною 2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Також Позивач має право отримати суму процентів, яка була б нарахована в прострочені дні.

Сума процентів за прострочені 138 днів складає 4 064,10 грн.

Згідно з частиною 2 ст. 22 Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання. Дії Банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали позивачу душевні страждання і переживання.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн.

Отже, загалом відповідачу належить виплатити на користь позивача 138 615, 20 грн., що складає суму депозитного вкладу - 50 000 грн., проценти 21,5 річних з 28.10.2013 по 20.03.2015 р. - 14 961,36 грн., пеню в розмірі 690,73 грн., три відсотків річних - 690,73 грн., суму інфляційних втрат - 18 208,28 грн., суму втраченої вигоди - 4 064,10 грн., а також моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Під час розгляду справи позивач підтримав позов з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на виконання умов депозитного договору.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2013 року позивач уклав із ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу № 239628 (вклад «Максимальний») у Дніпропетровському відділенні № 7 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Загальна сума вкладу (депозиту) складає 50 000 грн.

На виконання умов Договору, Банк 28.10.2013 р. прийняв, а Вкладник передав в управління Банку грошові кошти у сумі 50 000 грн. на строк з 28.10.2013 р. по 02.11.2014 р. Включно зі сплатою процентів. Процентна ставка складає 21,50 процентів річних.

Сума нарахованих процентів виплачується Банком в «Дату повернення», зазначену у п. 2 Договору або в день повернення Вкладу з інших підстав, передбачених цим Договором або законодавством України. Сума нарахованих процентів перераховується Банком шляхом безготівкового перерахування на власний поточний ( з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

06.11.2014 р. позивач звернувся до Банку із заявою про повернення вкладу (депозиту) з нарахованими процентами.

Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не повернуто суми Вкладу з нарахованими процентами. На неодноразові звернення Позивача працівники Банку відмовлялися видати гроші, посилаючись на рішення керівництва Банку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України у спорі про стягнення з банку інфляційних втрат та трьох процентів річних за порушення зобовязання з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) зазначено, що «зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повергнення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпоряджатися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на те, що зобов'язання за депозитними договорами відповідачем виконанні, а позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що банком не надано вкладнику можливості користуватися депозитними коштами, що перераховані на рахунок позивача відповідно до умов депозитного договору.

Також суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої їй з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди

відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий