Провадження № 2/752/3932/15
26.08.2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва
в складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,
секретаря Захаревської Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Національного авіаційного університету до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
13.05.2015 року Національний авіаційний університет звернулось до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором.
Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 17.08.2010 року між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_1 було договір про навчання №10-1/ОФ-1467, на підставі якої Національний авіаційний університет здійснив кредитування згідно договору про навчання №10-1/ОФ-1467 від 17.08.2010 року, сума якого складає 5450 грн. 00 к. та пеня у сумі 929 грн.78 к.
Відповідно до п.п.2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.
Національний авіаційний університет свої зобов'язання виконав повністю, а відповідач - свої зобов'язання по виплаті кредиту належним чином не виконує. Внаслідок чого, станом на 17.10.2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті за договором про навчання №10-1/ОФ-1467 від 17.08.2010 року в сумі 5450 грн. 00 к. та пені у сумі 929 грн. 78 к., які позивач просить стягнути з боржника на користь Національного авіаційного університету, поклавши сплату судового збору на відповідача.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності .
Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явився також, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розглядусправи завчасно не надходило до суду.
Враховуючи те, щосторони до судового засідання не з'явилися, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 17.08.2010 року між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_1 було укладено договір про навчання № 10-1/ОФ-1467, за яким Національний авіаційний університет взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по здійсненню навчання за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем "Бакалавр" за напрямком "Геодезія, картографія та землевпорядкування", очної форми навчання, на платній основі ОСОБА_2 Вартість навчання складає 5450 грн 00к. Наказом ректора НАУ від 20.01.2012 року №125/ст. Студента ОСОБА_2 було відраховано з Національного авіаційного університету з 16.01.2012 року за академічну неуспішність та порушення умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст.ст.526,527 ЦК України, згідно яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст.610 ЦК України).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Згідно ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду належних та допустимих доказів, які би містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеними договором про навчання.
Оскільки, відповідач ОСОБА_1, зобов'язань за договором не виконала належним чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованість у сумі 5450 грн. 00 к. та пені у сумі 929 грн. 78 к.
Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.
Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.
Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.
Аналогічна правова позиція й визначена у постанові ВСУ від 21.05.2014 року з приводу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.
Враховуючи викладене, за умови неможливості стягувача отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, визначення такої можливості законом в державного виконавця, а тому відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є безумовною підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.
Окрім того, під час постановлення судового рішення від 01.11.2010 року така обставина, як конфіденційні дані відносно особи відповідача не були предметом дослідження і з огляду на положення ст.215 ЦПК України не є обов'язком суду щодо їх зазначення.
Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 к. /а.с.1 /, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 903 ЦК України, суд -
Позов Національного авіаційного університету до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.
Суддя Н.М. Сальникова