Провадження № 2/127/4525/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 червня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Однак, позивачем не надано суду документ щодо сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір». При цьому, до позовної заяви додано не копію посвідчення учасника війни позивача, яке зазначено у переліку документів, що додаються до позовної заяви, а копію посвідчення до ювілейної медалі «60 років збройних сил СРСР» відповідача, яке не є документом, що підтверджує звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654,00 грн.) з 1 січня 2015 року.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за предявлення позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 гривень.

Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» від 28.09.1990 року № 7 та п. 10 роз'яснення ВАСУ від 29.02.1996 року № 02-5/95 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди», позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються як позовні вимоги немайнового характеру, які оплачуються державним митом за відповідними ставками, встановленими Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Так, відсутнє посилання на докази того, що цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, імя (найменування) відповідача, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем невірно зазначено прізвище особи відповідача «Савелов» замість «Савельєв». Позивачу слід визначитися із відповідачем по справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: