УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_8, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просила визнати припиненим договір поруки, укладений 05 березня 2007 року між нею та публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») на забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_7 перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором від 29 червня 2006 року.

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтувала тим, що банком в односторонньому порядку, без погодження з поручителем, збільшено процентну ставку за користування кредитом, чим безпідставно збільшено відповідальність поручителя, крім того, подано позов до суду про стягнення кредитної заборгованості в тому числі з поручителя з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку після пред'явлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань, що також свідчить про припинення договору поруки.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні, відповідно до ст. 37 ЦПК України, до участі у справі в якості співвідповідача було залучено публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року, в позові ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 червня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та позичальником ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальник отримав 30 тис. доларів США кредиту з кінцевим терміном погашення 29 червня 2031 року, фіксована процентна ставка встановлена в розмірі 1,83 %, також була встановлена перемінна процентна ставка в розмірі 10,66 %.

05 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором від 29 червня 2006 року. У договорі сторони зазначили, що поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору.

18 жовтня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 було підписано додаткову угоду № 1 до договору поруки від 05 березня 2007 року, згідно умов якої поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого сума кредиту складає 100 425,88 доларів США, перемінна процентна ставка становить 11 % річних і коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії кредитного договору, фіксована ставка становить 1,83 % річних.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 29 червня 2006 року, забезпеченого порукою, згідно умов договору від 05 березня 2007 року.

Суд першої інстанції вважав, що поручителем було надано згоду на зміну зобов'язання шляхом підписання додаткової угоди на збільшення обсягу відповідальності, що також було встановлено і у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року, яким позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором задоволено, а в зустрічних позовах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ПАТ «Кредитпромбанк» про визнання незаконним одностороннього підвищення процентної ставки за кредитним договором, розірвання кредитного договору, іпотечного договору та договорів про внесення змін до іпотечного договору, розірвання договору поруки та додаткових угод до кредитного договору - відмовлено.

За правилами ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача щодо пропуску ПАТ «Кредитпромбанк» шестимісячного строку на звернення з вимогою про виконання основного зобов'язання до поручителя не знайшли свого підтвердження, оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що ПАТ «Кредитпромбанк» було пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк, а строк дії договору поруки не закінчився. Крім того, зазначеним вище рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, уже задоволено позов про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 29 червня 2006 року і за таких обставин порука не припиняється.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених у справі обставинах та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-75цс14, постанова від 26 листопада 2014 року, яка полягає у наступному.

Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Тому, установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та які зазначені в нормі матеріального права, що регулює ці правовідносини.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом із тим за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Апеляційний суд, діючи в рамках вимог ст. 303 ЦПК України, дійшов до висновків, що районним судом обґрунтовано ухвалено у справі судове рішення про відмову в позові у зв'язку з його недоведеністю (ст. ст. 60, 61 ЦПК України) і доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Правовідносини між сторонами в даному випадку регулюються нормами ст. ст. 512, 513, 525, 526, 530, 554, 559, 1049, 1054 ЦК України, які судами попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених у справі обставин, умов укладених між сторонами договорів, обставин встановлених вказаними вище судовими рішеннями від 11 жовтня 2012 року та від 07 лютого 2013 року, у іншій справі, застосовано вірно.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи матеріали висновків районного та апеляційного судів про недоведеність позову не спростовують, а тому, керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова І.М. Фаловська