У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останній надано кредит в сумі 42 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ними укладено договір іпотеки нерухомого майна від 05 жовтня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_6 передано банку в іпотеку квартиру загальною площею 37,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_4

Зобов'язано останнього виконати ліквідаційну процедуру, в тому числі, здійснити продаж всього майна належного боржнику, надати суду звіти про виконану роботу і про виплачені кредиторам кошти до 22 травня 2011 року.

05 січня 2011 року позивачем подано до господарського суду Харківської області і до ліквідатора ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_4 заяву про визнання майнових вимог на суму 42 618 доларів США, що складає 339 394 гривні 81 копійка.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2011 року скасовано постанову господарського суду Харківської області від 22 листопада 2010 року, якою фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом та провадження припинено, як таке, що було порушено без наявності законних підстав.

22 листопада 2011 року позивачу стало відомо з листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про те, що право власності на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу 16 грудня 2010 року перейшло до ОСОБА_7, а на підставі договору купівлі-продажу 27 грудня 2010 року - до ОСОБА_8 Продаж відповідачем здійснено за 110 310 гривень.

Посилаючись на те, що грошові кошти від продажу предмета іпотеки банку не перераховані, просив суд стягнути з відповідача вартість реалізованої квартири з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 134 916 гривень 48 копійок.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 вартість реалізованої ним за договором купівлі продажу, укладеним 16 грудня 2010 року із ОСОБА_7, квартири АДРЕСА_1, яка з урахуванням індексу інфляції і 3% річних від простроченої суми становить 134 916 гривень 48 копійок на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем не перераховано АТ «УкрСиббанк» суму, отриману ним від продажу предмета іпотеки в період дії постанови від 22 листопада 2010 року, у зв'язку з чим позивач вправі вимагати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Горелкіна Н.А.