Справа №: 398/7597/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" березня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області,

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини в Олександрівську районну державну нотаріальну контору, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вважаючи причину пропуску строку поважною.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її матір - ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю), яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю.

01.04.2004 року матір склала заповіт на усе соє майно на ім'я ОСОБА_2.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_2 заяви до нотаріальної контори не подав. А вона у зв'язку з сімейними обставинами з серпня 2006 року по березень 2009 року знаходилась у Волинській області.

21.11.2014 року ОСОБА_2 подав до Олександрівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на її користь.

Коли вона звернулася до нотаріальної контори, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила 6-ти місячний строк на прийняття спадщини. А тому вона вимушена звертнутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що їй було відомо, що матір склала заповіт на внука, тобто на ім'я сина її брата, який проживав в одному селі з померлою. А тому вона не мала ніяких претензій щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті матері. Оскільки її свекруха проживає на Волині, та потребує допомоги та догляду, а роботи у неї в м. Знам'янка не було, тому вона з серпня 2006 року по березень 2009 року фактично проживала там. Додому приїжджала на нетривалий термін, деколи на неділю або на місяць чи два і знову поверталась. Весь цей час не цікавилась чи переоформив племінник на себе земельний пай. Лише після того, як її син потрапив в аварію в 2009 році, їй стало відомо, що племінник не подав заяви на прийняття спадщини та не претендує на земельний пай, який за заповітом йому залишила бабуся. Коли вона в 2014 році звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, то нотаріус їй порекомендував звернутись до суду з даним позовом. На теперішній час інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає.

Відповідачі про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Просять розгляд справи проводити у їх відсутність. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що з позовними вимогами згоден у повному обсязі; представник Олександрійської РДА проти позовних вимог не заперечує, голова Бандурівської сільської ради зазначила, що просять розглянути справу без участі, їх представника, проти позовних вимог заперечень не мають (а.с.32). Суд з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі, ухвалив розглянути справу без участі не з'явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст., ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, то він вважається таким, що не прийняв спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (с.1272 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.1 і ч.2 cт.1277ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9), актовий запис №8.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю від 05.08.2002 року ОСОБА_3 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,30 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району (а.с.13).

01 квітня 2004 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження - все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_2 (а.с.11)

ОСОБА_2 було надано до суду заяву, яка завірена державним нотаріусом, де вказано, що він повідомляє, що заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк він не подавав, за продовженням цього строку до суду не звертався та не буде звертатися, постійно разом зі спадкодавцем не проживав, тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважає себе таким спадкоємцем, що не прийняв спадщину (а.с.12)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилася після смерті - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.16).

Як свідчить довідка з Олександрівської районної державної нотаріальної контори від 22.01.2015 року за № 20/01-16 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкова справа не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 39).

Позивач не проживала постійно із спадкодавцем, тому повинна була прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про її прийняття або відмовитися від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк, тобто до 20.09.2006 року.

Проте, позивач у передбачений законом строк з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернулася, вважала, що з врахуванням того, що ОСОБА_3 був складений заповіт на ім'я ОСОБА_2, то фактично він прийняв спадщину, а тому з 2006 року по березень 2009 року вона перебувала на Волині, де допомагала свекрусі та доглядала за нею.

Тільки в 2009 році їй стало відомо, що ОСОБА_2 не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом. Її брат ОСОБА_7, який проживав в тому ж селі, де жила матір, помер в 2008році, також не подав заяви про прийняття спадщини.

Якщо заповіту немає або його визнано недійсним, або якщо усі спадкоємці відмовилися від спадщини чи померли до її відкриття, то настає спадкування за законом. Крім спадкування за заповітом і за законом, які названі у ст.1217 ЦК України 2004 року, інші норми ЦК України передбачають також спадкування на підставі рішення суду, який застосовується у випадку так званої «відумерлої спадщини», тобто існування спадщини, яка не була успадкована протягом установленого законом строку жодною особою.

З аналізу наведених норм убачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст.1277 ЦК України.

При цьому ст.1277 ЦК передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.3 ст.1277 ЦК).

Дані матеріали справи не містять рішення суду про визнання спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 відумерлою.

ОСОБА_2 подав заяву, де вказав, що з позовними вимогами ОСОБА_1 згоден (а.с.31). Крім того, до суду надано заяву ОСОБА_2, яка завірена державним нотаріусом, де вказано, що він повідомляє, що заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк він не подавав, за продовженням цього строку до суду не звертався та не буде звертатися, постійно разом зі спадкодавцем не проживав, тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважає себе таким спадкоємцем, що не прийняв спадщину (а.с.12)

Бандурівська сільська рада протягом розгляду справи звернулася в суд із заявою від 13.01.2015 року № 7 про те, що просять розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та проти позовних вимог не заперечують (а.с. 32).

Тобто, із вказаних заяв убачається, що відповідачі фактично позовні вимоги визнали, що відповідно до ч.2 ст.31, ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, крім випадків, коли визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні порушень в разі задоволення позову щодо визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці відсутні.

З огляду на викладене суд вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними. До цього зводяться і норми ч.2 ст.1272 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про її прийняття нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (тобто, за відсутності рішення суду про встановлення додаткового строку).

Як роз'яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, а позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

Також суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст., ст. 65 - 67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.

При цьому ст.64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною.

Таким чином, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, а позивач помилялася з приводу того, що її племінник прийняв спадщину за заповітом, та як убачається із заяв поданих відповідачами, вони не мають заперечень щодо позову ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтвердила, що позивач дійсно з 2006 року по 2009 року доглядала за свекрухою та перебувала на Волині, та в інший спосіб позивач захистити своє право не може, інші спадкоємці відсутні, а спадщина не визнана відумерлою, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з визначенням ОСОБА_1 трьохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 61, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк - 3(три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя: