Провадження №2/761/2137/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

23 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1Л.) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "ЗЛАТОБАНК") про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 листопада 2013 року між сторонами було укладено Договір банківського вкладу №051418 "Класичний" в іноземній валюті (далі по тексту - Договір), предметом якого є розміщення позивачем в банку строкового вкладу у розмірі 130000,00 євро, строком до 27.11.2014 року, з щомісячною виплатою процентів у розмірі 8% річних. Також, між сторонами було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб №072962 від 04.11.2014 року (далі по тексту - Договір 2), відповідно до умов якого позивачем було внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 40000,00 доларів США, строком до 04.12.2014 року, з щомісячною виплатою процентів у розмірі 9,25% річних. 11 грудня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявами про видачу вкладів, однак станом на день подачі позову до суду грошові кошти їй повернуті не були, у зв'язку із чим остання був вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судове засідання, яке відбулося 23.02.2015 року, позивач не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, разом з тим, представником позивача ОСОБА_2 через канцелярію суду подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не має можливості забезпечити явку представника у судове засідання з поважних причин, оскільки буде приймати участь в іншому судовому засіданні. Зазначаючи у додатках до клопотання копію ухвали Господарського суду м. Києва у справі №910/1583/15-г на підтвердження поважності неявки представника у судове засідання, представником позивача така ухвала не долучена до матеріалів клопотання. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача у зв'язку з ненаданням належних доказів поважності причин неявки в судове засідання.

Суд, керуючись ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року(далі по тексту - ЦПК України), ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, отримавши на це згоду позивача.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 22 листопада 2013 року між сторонами було укладено Договір банківського вкладу №051418 "Класичний" в іноземній валюті (а.с. 7).

Відповідно до п. 1.1. Договору 1, Банк відкриває Вкладнику вкладний рахунок НОМЕР_2 строком до 27.11.2014 року.

Зі змісту п. 1.2. Договору 1, Вкладник згідно чинного законодавства вносить готівкою чи перераховує в безготівковій формі, а Банк приймає на відкритий Вкладнику Рахунок суму грошових коштів в іноземній валюті, що на дату укладання цього Договору складає 130000,00 євро.

На підтвердження залучення коштів в сумі 130000,00 євро позивачем долучена квитанція №392308 (а.с. 12).

04.11.2014 року між сторонами було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №072962 (Договір банківського вкладу) (а.с. 14).

Зі змісту п. 2.1. Договору 2 вбачається, що Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3.

Початкова сума Вкладу 40000,00 доларів США (п. 2.3. Договору 2).

Відповідно до п. 2.5. вказаного Договору 2, строк розміщення Вкладу до 04.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 11.12.2014 року звернулась до відповідача із письмовими заявами про видачу вкладів, проте, вказані заяви залишились без задоволення, доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів за договорами вкладу у розмірі 130000,00 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2015 року складає 4162600,00 грн., та 40000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2015 року складає 1133600,00 грн.

З приводу стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Слід зазначити, що позивачу необхідні її кошти для оплати лікування чоловіка, який лікується у Еспан-Клініці з 15.04.2013 року, у зв'язку з чим позивач постійно перебуває у нервовій напрузі з приводу неможливості отримати свої кошти та неможливістю оплатити лікування її чоловіка.

Таким чином, не повернення позивачу грошових коштів завдало їй моральної шкоди, оскільки обмежило її права щодо отримання цих коштів, які є її власністю, що суперечить чинному законодавству, а також Конституції України. Позивач була позбавлена права на вищезазначені грошові кошти у встановленому законом порядку, що безсумнівно призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення в частині моральної шкоди на 20000,00 грн., з огляду на необхідність дотримання принципів справедливості, розумності та співмірності

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (МФО: 380612, , який знаходиться за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52 (Бізнес-центр "Леонардо") на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання: 03037, АДРЕСА_1) суму коштів за договорами вкладу у розмірі 130000,00 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2015 року складає 4162600,00 грн., та 40000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2015 року складає 1133600,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: