АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенковій М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 23 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ від 23.09.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови про арешт майна боржника. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, підписаній його представником, ставиться питання про скасування вказаного судового рішення з посиланням на невідповідність його вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ від 16.02.2012р. ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 8.05.2012р. відкрито виконавче провадження з виконання виданого 12.03.2012р. Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на підставі вказаного судового рішення (а.с.10).

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 29.03.2013р. з посиланням на невиконання ОСОБА_2 судового рішення про стягнення аліментів накладено арешт на його майно в межах суми стягнення у розмірі 4758,68грн. (а.с.9).

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ з позовом, яким просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення арешту на його майно.

З тексту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що фактично його звернення до суду стосується питань, вирішення яких передбачено розділом VІІ ЦПК України Судовий контроль за виконанням судового рішення (ст.ст. 383-389 ЦПК України). Так, відповідно до вимог ч.1 ст.383 ЦПК України у разі, якщо сторони виконавчого провадження вважають, що під час виконання судового рішення рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їх права чи свободи, вони мають право звернутись до суду зі скаргою.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, а не зі скаргою у передбаченому ст.383 ЦПК України порядку, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з цих підстав.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення та необхідність ухвалення заочного рішення взагалі безпідставні та суперечать положенням розділу VІІ ЦПК України, якими законодавцем передбачено порядок оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця, здійснюваних ним при виконанні судового рішення. У відповідній справі про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення звернення особи до суду оформлюється скаргою, а судовим рішенням за результатом її розгляду є ухвала суду (ст.ст.383,386,387 ЦПК). Розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця не є окремим видом судового провадження, так як суд здійснює лише контроль за виконанням уже прийнятого ним рішення про стягнення аліментів, тобто в рамках вже існуючого процесу, який є завершальною стадією цивільного процесу. Крім того, предявленням позовної вимоги та ухваленням за її розглядом рішення по суті вирішується матеріально-правовий спір між сторонами цивільних або інших правовідносин. Проте між сторонами виконавчого провадження і державним виконавцем чи державною виконавчою службою існують виключно процесуальні відносини. При цьому відповідно до вимог ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Тобто, у позовному провадженні вимоги сторони виконавчого провадження про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення розглядатись не можуть. Посилання в апеляційній скарзі на залишення судом поза увагою доведеності вимог та не вирішення питання про поновлення строку звернення з позовом також безпідставні, оскільки судом по суті заявлені вимоги не розглядались у звязку з недодержанням передбачених законом правил такого звернення. Фактично звернення ОСОБА_2 до суду з вимогою про визнання неправомірним постанови про накладення державним виконавцем арешту на майно, здійснене ним у позовному провадженні було помилковим. Своєчасно вказана помилка не була усунута, позовна заява судом першої інстанції не була залишена без руху з розясненням ОСОБА_2 права подачі скарги у передбаченому ст. ст.383 ЦПК України порядку. Оскільки врахуванням положень ч.1 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в межах заявлених вимог, процесуальної можливості вирішити питання про усунення вказаного недоліку він позбавлений. Однак, відмова у позові, якою судом не вирішувались заявлені вимоги по суті, не є перешкодою для звернення ОСОБА_2 до суду з вимогою про визнання неправомірним постанови про накладення державним виконавцем арешту на майно зі скаргою у правильному - передбаченому ст. ст.383 ЦПК України порядку.

Таким чином рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 23 вересня 2014 року

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7