Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/1877/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельничук О. О.
Категорія 27 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2015 року, -

в с т а н о ви л а :

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRQWGK00004210 від 10.01.2008 року в розмірі 598431 грн. 91 коп., звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 95,60 кв.м., житловою - 38,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншої особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки та дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім того, позивач просив виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та (або) проживають у вищевказаному будинку.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на заставлений ОСОБА_1 відповідно до укладеного сторонами договору іпотеки від 10.01.2008 року житловий будинок, загальною площею 95,60 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку стягнення із відповідача заборгованої позичальнику суми в розмірі 598431 грн. 91 коп. шляхом його продажу, з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу будь-яким особам з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отримання дублікатів правовстановчих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановчих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкуванням, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Відмовлено у задоволенні вимог про виселення з огляду на відсутність проживаючих та зареєстрованих у даному будинку осіб. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення про звернення стягнення на заставне майно скасувати, ухвалити нове, про відмову у позові.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 10.01.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (на даний час ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ZRQWGK00004210, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 176625 грн. для придбання нерухомості, зі сплатою 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості, на строк до 09.01.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання в цей же день між Банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якої є житловий будинок загальною площею 95,60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки на час укладення договору - 225000 грн.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно умов п. 2.3.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами договору, банк має право на свій розсуд змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов'язаннями, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали в указану у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов'язання за указаним договором.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту, станом на 12.11.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 598431 грн. 91 коп., яка складається із:

- заборгованості за кредитом в сумі 149802 грн. 34 коп.;

- заборгованості за відсотками в сумі 33336 грн. 63 коп.;

- заборгованості з комісії в сумі 5670 грн.;

- пені в сумі 380888 грн. 09 коп.;

- штрафів, відповідно до п. 4.3 кредитного договору: 250 грн. (фіксована частина) та 28484 грн. 85 коп. ( процентна складова).

Розмір заборгованості підтверджується помісячним розрахунком банку (а.с. 5-6, 116-117), з якого вбачається, що відсотки за користування коштами банку складають 15% річних або 1,25% щомісячно. Відповідач не надав суду доказів щодо неправильного нарахування заборгованості, клопотань про призначення експертизи не заявляв.

25.02.2014 року Банк звернувся до відповідача про дострокове повернення кредиту у повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги. Одночасно, позивач повідомив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с. 7-10).

Проте, дану вимогу ОСОБА_1 не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У п. 24 договору іпотеки передбачається право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 29 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки; продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

За ст. 38 Закону України "Про іпотеку", дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З п. 35.5 іпотечного договору вбачається, що вартість предмета іпотеки складає 225000 грн.

За клопотанням представника відповідача під час апеляційного розгляду було проведено будівельно-технічну експертизу, з висновку якої № 622/08.15 від 04.08.2015 року вбачається, що ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 станом на 04.08.2015 року складає 210000 грн. (а.с. 126-136). Сторони погодилися з даною ціною.

Оскільки судом першої інстанції не зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, рішення суду підлягає доповненню.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна, є диспозитивною, а не імперативною у застосуванні. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу до суду першої інстанції не зверталася. За таких обставин, доводи апелянта про те, що суд безпідставно не застосував до даних правовідносин положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, не заслуговують на увагу.

Також, є безпідставними доводи апелянта про те, що судом при визначенні розміру пені не враховано його майновий стан, оскільки відповідач не заявляв про це в суді першої інстанції та не подавав відповідних доказів.

Разом з тим, судом не враховано, що розмір неустойки (пені) може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Встановлено, що заборгованість за кредитом становить 149802 грн. 34 коп., відсотки - 33336 грн. 63 коп., комісія - 5670 грн., а розмір пені - 380888 грн. 09 коп. З наведеного вбачається, що розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, а відтак суд першої інстанції повинен був вирішити питання про її зменшення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін з даного питання, колегія суддів вважає за потрібне зменшити розмір пені з 380888 грн. 09 коп. до 180000 грн., зважаючи на докази, що є у справі. При цьому, підлягає зменшенню і розмір штрафу (процентна складова - п. 4.3 кредитного договору) з 28484 грн. 85 коп. до 18440 грн. 45 коп., оскільки зменшується загальний розмір заборгованості.

Відтак, загальна сума заборгованості, яка виникла станом на 12.11.2014 року та підлягає стягненню за рахунок іпотечного майна, зменшується з 598431 грн. 91 коп. до 387499 грн. 42 коп., та відповідно по складовим становить:

-149802 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом;

-33336 грн. 63 коп. - відсотки;

-5670 грн. - комісія;

-180000 грн. - пеня;

-штрафи відповідно до п. 4.3 кредитного договору: 250 грн. (фіксована частина) та 18440 грн. 45 коп. (процентна складова).

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає зміні.

Оскільки рішення в частині відмови у задоволенні позову про виселення відповідача фактично апелянтом не оскаржується, тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2015 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № ZRQWGK00004210 від 10.01.2008 року, яка виникла станом на 12.11.2014 року та підлягає стягненню за рахунок іпотечного майна з 598431 грн. 91 коп. до 387499 грн. 42 коп.

Доповнити резолютивну частину рішення вказівкою про початкову вартість іпотечного майна - житлового будинку АДРЕСА_1 яка станом на 04.08.2015 року становить 210000 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді

.