АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4063 Головуючий у 1 інстанції - Кирилюк І.В .
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державного управління при Президентові України про поновлення на роботі

за апеляційною скаргою Національної академії Державного управління при Президентові України

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом , який обґрунтовував тим, що 1 вересня 2008 року між ним та Національною академією було укладено контракт, згідно якого його було призначено на посаду завідувача кафедри управління суспільним розвитком з термін дії контракту до 31.08.2015 року. 15.09.2014 року Наказом Національної академії № 545-к його звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки перед звільненням йому не було запропоновано іншу посаду, не було ознайомлено з наказом про зміну в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання Національної академії, скорочення чисельності або штату працівників.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено його на посаді завідувача кафедри управління суспільним розвитком Національної академії Державного управління при Президентові України.

Вирішено питання про стягнення судових витрат на користь держави в сумі 243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду представник відповідача подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи,а саме те, що позивачу не направлявся лист про надання вакантної посади,а його було повідомлено про це посадовими особами на робочому місці. Проте ОСОБА_1 відмовився поставити підпис у листі,про що було зроблено письмову відмітку власноручно віце-президентом академії ОСОБА_2 та завідувачем кафедри державної політики ОСОБА_3Суд надав,на думку апелянта,невірну оцінку доказам, не вирішив частину позовних вимог ОСОБА_1 про визнання звільнення незаконним,з огляду на що апелянт вважає,що рішення не відповідає вимогам закону та є необґрунтованим.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.09.2008 року між Національного академією та ОСОБА_1 було укладено контракт з науково-педагогічним працівником Національної академії Державного управління при Президентові України, згідно умов якого ОСОБА_1 було призначено на посаду завідувача кафедри управління суспільним розвитком на термін з 01.09.2008 року по 31.08.2015 року. (а. с. 7-12).

З 01.09.2008 року на підставі заяви та контракту ОСОБА_1 було призначено на посаду завідувача кафедри управління суспільним розвитком, про що було видано наказ №791-к від 01.09.2008 року (а. с. 82,81).

Наказом Національної академії № 545-к від 15.09.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача кафедри управління суспільним розвитком Національної академії Державного управління при Президентові України 15.09.2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, (а. с. 14).

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Так, рішенням вченої ради Національної академії Державного управління при Президентові України від 26.06.2014 року №213/6-5 внесено зміни до структури Національної академії, а саме, ліквідовано кафедру управління суспільним розвитком, (а. с. 57-58).

Наказом Національної академії № 185 від 27.06.2014 року на виконання рішення Вченої ради від 26.06.2014 року внесено зміни до структури Національної академії, зокрема, виключено кафедру управління суспільним розвитком (а. с. 59-60, 61-62).

Наказом Національної академії №371-к від 27.06.2014 року відділ кадрів та державної служби було зобов'язано забезпечити персональне попередження про наступне вивільнення працівників і ліквідацію їх посад 15.09.2014 року, в тому числі, ОСОБА_1, та одночасно з попередженням про звільнення підготувати пропозиції працівникам щодо іншої роботи в Національній академії, (а. с. 63, 64).

ОСОБА_1 в присутності Заступника начальника відділу кадрів і державної служби ОСОБА_4, начальника юридичного відділу ОСОБА_5., начальника управління з навчальної роботи ОСОБА_6 03.07.2014 року був ознайомлений із наказами від 27.06.2014 року № 185 та від 27.06.2014 року №371-к, проте відмовився письмово це засвідчити, про що було складено акт від 03.07.2014 року, затверджений Президентом Національної академії ОСОБА_7 (а. с. 78).

У листі від 15.09.2014 року Національна академія запропонувала ОСОБА_1 вакантну посаду професора кафедри державної політики та суспільного розвитку (0,25 ставки), (а. с. 79).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачу в порушення вимог чинного законодавства, не було запропоновано переведення на вакантні посади Національної академії та остання не одержала відмови від такого переведення. Суд вважав, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження направлення та одержання ОСОБА_1 листа від 15.09.2014 року з пропозицією зайняти вакантну посаду та критично оцінив доводи відповідача про те, що зміст листа від 15.09.2014 року доводився до відому позивача,але останній відмовився поставити свій підпис.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушень закону при звільненні позивача відповідачем не допущено і перед його звільненням йому було запропоновані іншу посаду не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції,з оцінкою якого колегія судів погоджується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Національної академії Державного управління при Президентові України відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді