09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качана В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ПрАТ «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, -
У серпні 2015 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 79 639,40 грн. та судовий збір в сумі 796,39 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, представника позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Нелин Т.М., які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2012 на перехресті вул. А. Ахматової та вул. Григоренка у м. Києві відбулася ДТП за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого було завдано механічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_1.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.06.2012 винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1

Справа 760/14652/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15386/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Із договору страхування транспортних засобів № 1032877 від 10.10.2011 вбачається, що ОСОБА_7 застрахувала свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем НОМЕР_3, в ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АВ/6330271 вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт» з лімітом відповідальності 50 000,00 грн.

ІзСтрахового акту ПрАТ «Європейський страховий альянс» № 828/12/50/ТР25/00/2 від 26.11.2012 вбачається, що ДТП, яка сталася 25.05.2012, визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 123 592,95 грн.

ІзСтрахового акту ПрАТ «Європейський страховий альянс» № 828/12/50/ТР25/00/3 від 09.07.2013 вбачається, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у зв'язку із виявленням прихованих дефектів у сумі 6 046,75 грн.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є особою, відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати згідно полісу № АВ/6330271 є недостанім для повного відшкодування завданої нею шкоди, на час розгляду справи ОСОБА_1 не компенсувала ПрАТ «Європейський страховий альянс» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тому суд дійшов висновку про виплату відповідачем на користь позивача страхового відшкодування в сумі 79 639,40 грн. При цьому, суд першої інстанції керувався ст. 1191 ЦК України, яка регулює право зворотної вимоги (регресу).

Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову щодо застосування строків позовної давності з тих підстав, що вимоги ПрАТ «Європейський страховий альянс» пред'явлено на підставі ст. ст. 1166, 1191 в порядку регресу, посилаючись при цьому на п. 27 Постанови Пленуму ВССУ № від 01.03.2013 про те, що при регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Таким чином, строк перебігу позовної давності починається з моменту виплати суми страхового відшкодування з 20.12.2013, позов пред'явлено у серпні 2015, тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Так, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилався на перехід права регресної вимоги до страховика після виплати страхового відшкодування та початок перебігу позовної давності від дня виконання основного зобов'язання - сплати страхового відшкодування, а не з моменту настання страхового випадку (статті 261 та 1191 ЦК України).

Однак, відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Такий випадок встановлено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки, тому строк позовної давності є загальним три роки, а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Таким чином, до ПрАТ «Європейський страховий альянс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації, а відповідно і перебіг строку позовної давності не змінюється і обчислюється від дня настання страхового випадку.

Тому, з огляду на те, що ДТП сталася 25.05.2012, що встановлено постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.06.2012, а позов до суду пред'явлено у серпні 2015 року, ПрАТ «Європейський страховий альянс» пропущено трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 заявляла вимоги до суду про застосування строків позовної давності (а.с. 67-69, 75).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку відбулася заміна осіб у вже наявному зобов'язанні, а не заміна одного зобов'язання іншим, тому має місце суброгація, а не регрес. Як наслідок, судом першої інстанції не вірно визначено характер спірних правовідносин, а також, не застосовано ч. 4 ст. 267 ЦК України

Колегія суддів дійшла висновку про те, що до даних спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не ч. 6 ст. 261 та ст. 1191 ЦК України, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, оскільки ст. 1191 ЦК України застосовується до правовідносин, в яких має місце регрес, а ст. 993 ЦК України застосовується до правовідносин, в яких має місце суброгація.

За таких обставин, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ПрАТ «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий суддя:

Судді: