АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/ 5885/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 626/1133/15-ц Дудченко В.О.
Категорія: сімейні Доповідач -Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І.,Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивач зазначає, що з 04.03.2006 року по 18.01.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від заробітку, щомісячно з 14.04.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

26 вересня 2013 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 в відділі реєстрації актів цивільного стану Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 79. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року він сплачує аліменти за користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно з 25.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2015 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно з 17.02.2015 року до досягнення дитиноюКубишкіною ОСОБА_6 трьох років.

Загальний розмір стягнутих з нього аліментів перевищує половину його доходів, що ставить його у важке матеріальне становище.

З таких обставин, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову. При цьому послалась на те, що коли ОСОБА_2 визнав позови ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, йому було відомо, що з нього вже тривалий час стягуються аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини, та що загальний розмір аліментів стягуваних з нього на утримання двох дітей та дружини буде перевищувати половину його доходів. При цьому після винесення рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 7.03.2015 року та 23.03.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на її утримання та на утримання дитини, вже через кілька днів після набрання цими рішеннями чинності, ОСОБА_2 звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також ОСОБА_2 не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що за один місяць (з 23.03.2015 року - дата винесення останнього рішення по 19.05.2015 року - дата подання позову) настали підстави, передбачені ч.1 ст. 192 СК України, які надають позивачу право на зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернувся ОСОБА_2 та зазначив, що вважає це рішення неправомірним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна сімейного стану платника аліментів не є достатньою суттєвою обставиною для зменшення розміру аліментів. Свою позицію ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в матеріалах справи наявні докази зміни його сімейного положення, проте відсутні дані про зміну матеріального становища позивача, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів.

Серед доводів апеляційної скарги міститься посилання на те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач не працює, довідок про його доходи витребувано не було.

ОСОБА_2 стверджує, що відмова у зменшенні розміру аліментів на утримання його дитини від першого шлюбу порушить права його малолітньої доньки від другого шлюбу, оскільки перша буде забезпечена краще, ніж друга.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, позивач по справі має двох дітей від різних шлюбів, а саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом також встановлено, що за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року з ОСОБА_2 вже стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 14.04.2009 року і до повноліття дитини.

Рішеннями Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року та 23.03.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2015 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох років.

Таким чином, починаючи із 25 лютого 2015 року за рішеннями суду з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на дочку ОСОБА_5 у розмірі ? частини усіх видів заробітку, на дочку ОСОБА_7 - 500 гривень та на непрацездатну дружину ОСОБА_4 - 400 гривень до досягнення дитиною трирічного віку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з посиланням на положення ст.192 СК України виходив з того, що позивачем не надано об'єктивних та беззаперечних доказів зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із членів його сім'ї, тощо, тобто підстав, що передбачає Закон для можливості зменшення розміру аліментів.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із приписів ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Матеріали справи свідчать про те, що при розгляді справ за позовами ОСОБА_4 про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини, відповідач позови визнавав та не заперечував проти стягнення саме таких сум (500 та 400 гривень відповідно). При цьому на час розгляду судом вищезазначених справ він вже сплачував аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання дочки ОСОБА_5.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що він більш не має змоги сплачувати аліменти у вказаному розмірі на утримання дочки ОСОБА_5 судова колегія вважає безпідставними, оскільки вони суперечать обставинам справи та не підтверджені наданими позивачем суду об'єктивними та беззаперечними доказами.

За положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з п.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивач є молодою, працездатною людиною. На час розгляду справи апеляційним судом має постійне місце роботи. Доказів того, що він не має можливості достатньо працювати за станом здоров'я ані районному, ані апеляційному суду позивачем не надавалось.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в зменшенні розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_5.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської областівід 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -