АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Поливач Л.Д.

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївнина рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про розірвання договору банківського рахунку та повернення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Справа № 761/9025/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/3949/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати договір про відкриття банківського рахунку від 30.10.2013 та стягнути з відповідача кошти за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування картки фізичної особи № 51, укладеного між пнею та відповідачем 30.10.2013 в розмірі 12935,53 доларів США та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що за вказаним договором позивач поклала кошти на депозит з терміном на 13 місяців зі сплатою відповідачем 9,5 % річних. Позивач зверталась до відповідача із заявами про повернення коштів, однак відповідач порушив умови договору, кошти не повернув, відсотки за користування депозитом не сплатив.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2014 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про розірвання договору банківського рахунку та повернення коштів.

Розірваний договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 51 від 30.10.2013, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 депозитний вклад в сумі 12935,53 доларів США, що еквівалентно 151604,41 грн. за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2548,97 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність, необґрунтованість рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вказує, що вирішуючи дану справу, судом неповно з'ясовані усі фактичні обставини справи, що не сприяли повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи.

Зокрема, судом першої інстанції не прийнято до уваги факт недоведеності протиправності дій Банку по обслуговуванню поточного карткового рахунку позивача, що унеможливлює задоволення цих позовних вимог на підставі рішення суду. Крім того звертається увага на застосування іноземної валюти та введення тимчасової адміністрації в Банку. Враховуючи вищезазначене, в апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, тому, в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати слугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вкклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 30.10.2013 між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 51 /а.с.14/.

01.11.2013 між сторонами було укладено договір банківського вкладу №673480/2013, згідно якого позивач поклав на депозит кошти в розмірі 39500,00 доларів США строком до 01.12.2014 з виплатою 9,5 % річних /а.с.11/.

Позивач на виконання умов договору внесла грошові кошти в розмірі 39500,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 390066 від 01.11.2013 /а.с.12/.

Умовами договору обумовлений сторонами строк визначений 13 місяців та датою 01.12.2014. Однак, 06.02.2014 позивач звернулась до відповідача з заявою про дострокове розірвання депозитного договору №673480/2013 від 01.11.2013 /а.с.16/. З аналогічними заявами позивач зверталась також 24.02.2014, 14.03.2014, 17.03.2014, 18.03.2014, 19.03.2014, 20.03.2014, 21.03.2014, 24.03.2014, 25.03.2014.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За змістом ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки) (правовий висновок, зроблений Верховним Судом України при розгляді справи №6-140цс13).

06.02.2014 на вимогу позивача сума вкладу в повному обсязі відповідачем не була повернута. З матеріалів справи вбачається, що відбулось перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, що визнано сторонами у справі. Проте реальної можливості зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки вкладник не мав, що також не заперечується відповідачем.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем договірних зобов'язань та вимог наведених вище норм чинного законодавства. Відповідно, доводи відповідача про не доведеність протиправності дій банку по обслуговуванню поточного карткового рахунку позивача є безпідставними.

Згідно виписки за поточним картковим рахунком позивача виплата коштів проводилась частинами і станом на 20.05.2014 сальдо за рахунком становить 12935,53 доларів США /а.с.85-86/. Саме цю суму позивач просила стягнути з відповідача в уточнених позовних вимогах, які обґрунтовано задоволені судом першої інстанції, так як інших даних матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що станом на 30.12.2014 згідно з випискою із залишком доступних грошових коштів в сумі 91,42 дол. США, що є суттєво меншою сумою за суму стягнення згідно до рішення суду першої інстанції не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки рішення суду було ухвалено 21.05.2014, а тому вказані обставини на законність цього рішення не впливають, оскільки виникли після його ухвалення.

Питання застосування іноземної валюти в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не ставилось. При ухваленні рішення судом застосована валюта яка була визначена сторонами при укладенні договору, що не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки виходячи із правової природи договору банківського вкладу банк зобов'язується виплачувати таку грошову суму, яка була прийнята ним, а також узгоджується з положеннями ст. 533 ЦК України, так як передбачено договором. А тому посилання в апеляційній скарзі на неправомірне застосування іноземної валюти є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не застосовані норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які в свою чергу повинні були бути застосовані, оскільки на той час відбувалася процедура виведення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення вкладу ще 06.02.2014, а введення тимчасової адміністрації відбулося 21.11.2014 відповідно до постанови Національного банку України від 20.11.2014 № 733. Таким чином, строк виконання зобов'язань за договором банківського вкладу позивача закінчився ще до початку введення в банк тимчасової адміністрації, а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

Відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

А тому розірвання укладеного між сторонами договору відповідає нормам цивільного законодавства.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті у визначений спосіб.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної МариниАнатоліївни - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: