У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачені суми індексації заробітної плати та компенсацію за порушення термінів її виплати у період із 1 березня 2003 року до 7 серпня 2009 року. Згодом доповнила позов вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 7 серпня 2009 року по день ухвалення рішення суду. Зазначала, що з 6 жовтня 1997 року до 7 серпня 2009 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Із березня 2003 року відповідач не проводив індексацію її заробітної плати, внаслідок чого були порушені її права на оплату праці. Враховуючи викладене, з урахуванням змінених позовних вимог, просила задовольнити позов.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати з компенсацією заборгованості за період із березня 2003 року по липень 2006 року включно в розмірі 1 070 грн 60 коп. із утриманням публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті, а також 2 500 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь суми індексації заробітної плати з її компенсацією за період із 1 березня 2003 року до 7 серпня 2009 року, згодом після надання відповідачем розрахунку заборгованості з індексації та компенсації зменшила період, за який вони підлягають обрахуванню, з березня 2003 року по липень 2006 року.

З огляду на зазначені обставини, суди дійшли правильного висновку про наявність між сторонами спору щодо розміру коштів, належних до виплати працівнику при звільненні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України з урахуванням обставин, зазначених у ч. 2 цієї статті.

Зменшення за заявою позивача у процесі розгляду справи після відкриття провадження у ній періоду, за який підлягала виплаті індексація заробітної плати та компенсація, не може свідчити про відсутність між сторонами спору щодо розміру належних до виплати працівникові при звільненні коштів і вирішального значення не має.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними судових рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова