РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4393/15-ц

пр. № 2/759/3061/15

28 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі:головуючого Морозова М.О.

при секретарях Захарчук Ю.В., Прохоренко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів», третя особа: голова правління Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» Саруханян Аршак Ашотович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» про визнання незаконним та скасування з моменту його прийняття (реєстрації) наказу №8/3к від 17 лютого 2015 року, поновлення на роботі на посаді заступника начальника відділення 1400 ПАТ «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» у м. Києві, вул. Академіка Кримського, 27, з 18 лютого 2015 року, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, викликаного незаконним звільненням з 17 лютого 2015 року до дня поновлення на роботі у повному обсязі. При цьому, посилається на те, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 07.05.2014 р., де працював заступником начальника відділення 1400 ПАТ «НДІ ЕМП». Наказом №8/3к від 17.02.2015 р. його безпідставно було звільнено з роботи в зв'язку зі скороченням чисельності працівників згідно ст.40 п.1 КЗпП України, що є незаконним, бо таке звільнення вважає фактичною розправою над ним особисто, як і іншими працівниками товариства, які відкрито не погоджуються з протиправними діями нелегітимно «керуючих справами» та порушуючи права на працю. Його звільнено без погодження профспілкового органу, йому не видано наказ про звільнення та вихідної допомоги, встановленої законом. Він має на вихованні особу, що навчається за відсутності в сім'ї інших працівників з самостійним заробітком, що фактично призвело до скрутного становища в сім'ї. Звільненню передувало прийняття відповідачем у грудні 2014 р. на посаду провідного конструктора ОСОБА_4, який на порушення ст.ст. 21, 22 Закону України «Про державну таємницю» не має відповідного допуску до державної таємниці та елементарної фахової освіти у зазначеній галузі, а заробітну плату йому призначено вдвічі більшу, ніж отримують висококваліфіковані спеціалісти, які виконують надскладні завдання у галузі захисту державної таємниці. Його звільнення, як висококваліфікованого спеціаліста, фактично призвело до зриву графіку виконання державного замовлення у галузі захисту інформації та державної таємниці, що виконується РСО та відділенням 1400 ПАТ «НДІ ЕМП». Починаючи з 26 листопада 2014 р. в ПАТ «НДІ ЕМП» відсутній легітимний або уповноважений орган, наділений правом приймати чи звільняти працівників з роботи до проведення загальних зборів акціонерів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представники позов підтримали.

Представники відповідача позов не визнали, мотивуючи тим, що 10.12.2014 р. у зв'язку з тривалою відсутністю замовлень по закріплених за відділенням 1400 напрямкам і відсутністю перспектив укладання договорів, необхідністю змін в організації виробництва та праці, пов'язаній зі скороченням обсягів робіт та збиткового підрозділу, що не покриває витрат на їх утримання, відповідно до наказу №93 від 08.12.2014 р. та на підставі ст. 64 ГК України з метою оптимізації структури ПАТ «НДІ ЕМП» відповідачем було видано наказ №94. З даним наказом позивач був належним чином ознайомлений, про що свідчить його підпис про ознайомлення на зворотній стороні зазначеного наказу. Позивач був звільнений на законних підставах з дотриманням вимог ст. 49-2 КЗпП України, з попередженням письмово з наказами №96 від 11.12.2014 р. та №58к від 17.12.2014 р. Позивач виявив бажання продовжувати працювати в ПАТ «НДІ ЕМП» на іншій посаді і йому було запропоновано вільні вакансії товариства, при цьому він письмово не надав ані згоди, ані відмови від запропонованих вакансій, про що 17.02.2015 р. був складений відповідний акт. У день звільнення з роботи позивача 17.02.2015 р. із ним, з додержанням ст.ст. 47, 48 КЗпП України було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку під підпис про отримання в день звільнення з додержанням вимог чинного законодавства України, виплачено йому заробітну плату, вихідну допомогу в розмірі його середньомісячного заробітку, компенсацію за невикористану відпустку. Товариством дотримано при звільненні позивача вимог ст. 42 КЗпП України щодо переважності права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. У відповідача на час звільнення позивача з роботи в зв'язку із скороченням чисельності штату працівників була лише одна посада-заступника начальника відділення 1400, що виключалась із штатного розкладу підприємства після остаточного проведення скорочення іншого працівника, зазначеного в наказі №96 від 11.12.2014 р., який відповідно до чинного законодавства 17.02.2015 р. належним чином був попереджений про майбутнє вивільнення. У відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочені посади лише начальника відділення та його заступника, а Відділи відділення 1400 мають своїх безпосередніх керівників, які підпорядковуються директору з наукової роботи. Позивач не був працівником, який виконував роботи по тематикам підрозділу, а лише здійснював функцію керування. Оскільки у відповідача на час звільнення позивача в зв'язку із скороченням численності штату працівників була лише одна посада-заступника начальника відділення 1400, до позивача в даному випадку переважне право на залишення на роботі не застосовується. Процедура згідно наказу №96 була завершена в повному обсязі 12.05.20105 р. Виконуючий обов'язки голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» Саруханян А.А. діяв в рамках чинного законодавства України та нормативних документів товариства, видаючи наказ про звільнення позивача з роботи, бо 26.11.2014 р. наказом Фонду державного майна України №2685 від був призначений на цю посаду, та підписано з ним контракт, про що позивач знав.

Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи голова правління ПАТ «НДІ ЕМП» Саруханян А.А. позов не визнав, пояснивши, що він, виконуючи обов'язки голови правління ПАТ «НДІ ЕМП», діяв в рамках чинного законодавства України та нормативних документів товариства, видаючи наказ про звільнення позивача з роботи, бо 26.11.2014 р. наказом Фонду державного майна України №2685 він був призначений на цю посаду, з ним підписано було контракт, про що позивач знав. Упередженого ставлення до позивача не було при звільненні останнього з роботи. Процедуру по ліквідації підрозділу 1400 виконано в повному обсязі, скорочено одного працівника, іншого працівника, який підлягав скороченню, звільнено за п.4 ст. 40 КЗпП України (відсутність на робочому місці без поважних причин більше ніж 3 години). Всі інші працівники зазначеного підрозділу згідно наказу №25 від 12.05.2015 р. переведені шляхом переміщення до відділів 1050, 1060 без змін істотних умов праці.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, третю особу, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 07.05.2014 р. працював на посаді заступника начальника відділення 1400 ПАТ «Науково-дослідний інститут електро-механічних приладів» (т.1.а.с.78).

08.12.2014 р. по підприємству було видано наказ №93 про підготовку до запровадження змін в організації виробництва і праці, яким визначено, що з метою приведення структури ПАТ «НДІ ЕМП» з основного виду діяльності товариства у відповідність з діючими економічними умовами (показниками) діяльності інституту та посилення відповідальності керівників самостійних структурних підрозділів за кінцеві результати господарської діяльності, розпочати підготовку впровадження змін в організації виробництва і праці ПАТ «НДІ ЕМП». 10.12.2014 р. по підприємству було видано наказ №94 про ліквідацію відділення 1400 ПАТ «НДІ ЕМП», яким відображено, що у зв'язку з тривалою відсутністю замовлень по закріплених за відділенням 1400 напрямкам і відсутністю перспектив укладання договорів, необхідністю змін в організації виробництва та праці, пов'язаній зі скороченням обсягів робіт та збиткового підрозділу, що не покриває витрат на їх утримання, відповідно до наказу №93 від 08.12.2014 р. та на підставі ст. 64 ГК України з метою оптимізації структури ПАТ «НДІ ЕМП», затвердити зміни в організації виробництва і праві товариства, зокрема, в організаційній структурі служби директора з наукової роботи, припинити шляхом ліквідації діяльність відділення 1400 (1410, 1420) з 15 лютого 2015 р. та провести скорочення чисельності і штатів. 10.12.2014 р. по підприємству було видано наказ №96 про скорочення чисельності штатів підрозділів, яким відображено, що у зв'язку з необхідністю зміни в організації виробництва та праці, пов'язаній зі збитковістю, скороченням обсягів робіт по закріпленим за підрозділами напрямкам, відсутність замовлень, на підставі наказу «Про ліквідацію відділення 1400 ПАТ «НДІ ЕМП» №94 від 10 грудня 2014 р., відповідно до ст. 64 ГК України, та з метою більш раціонального використання кадрів, провести скорочення чисельності штатів працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, а саме: Відділ 1400-начальник відділення 1400 1 шт. од., заступник начальника відділення 1400 1 шт. од.

По підприємству був виданий наказ №58 к від 17.12.2014 р. про попередження працівників про їх звільнення, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений 17.12.2014 р. (т.1.а.с. 40, 88).

Звільнення позивача з роботи було погоджене з профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації товариства, про що винесена постанова профкому №3 від 11.02.2015 р. (т.1.а.с.83-85).

Наказом №8/3к від 17.02.2015 р. було звільнено позивача по справі з роботи у зв'язку із скороченням чисельності працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (т.1.а.с.79).

В день звільнення позивачу була видана належним чином оформлена трудова книжка та копія наказу про звільнення, виплачені належні кошти по розрахунку.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказана правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-40цс15 від 1 квітня 2015 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 1 квітня 2015 року № 6-40цс15, частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно ст. 64 ГК України підприємства, установи, організації самостійно визначають свою організаційну структуру, встановлюють чисельність працівників та штатний розпис.

Суд вважає, що відповідач не порушив норми законодавства України про працю, звільняючи з роботи ОСОБА_2

Суд не приймає як належні твердження позивача про те, що третя особа по справі діяв незаконно і упереджено відносно нього, бо вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи й спростовуються сукупністю доказів по справі.

Суд критично оцінює твердження позивача про відсутність фактичної реорганізації та скорочення чисельності працівників на підприємстві.

Так, зборами адміністрації ПАТ «НДІ ЕМП» від 05.12.2014 р., на яких був присутній і ОСОБА_2, було вирішено розпочати підготовку до запровадження змін в організації виробництва і праці, й ОСОБА_2 протокол зборів підписав особисто (т.1.а.с.199-203).

08.12.2014 р. по товариству був виданий наказ №93 про підготовку до запровадження змін в організації виробництва і праці, 10.12.2014 р. у зв'язку з тривалою відсутністю замовлень по закріплених за відділенням 1400 напрямкам і відсутністю перспектив укладання договорів, необхідністю змін в організації виробництва та праці, пов'язаній зі скороченням обсягів робіт та збиткового підрозділу, що не покриває витрат на їх утримання, відповідно до наказу №93 від 08.12.2014 р. та на підставі ст. 64 ГК України з метою оптимізації структури ПАТ «НДІ ЕМП» відповідачем було видано наказ №94 про ліквідацію відділення 1400 ПАТ «НДІ ЕМП», а 11.12.2014 р.-наказ №96 про скорочення чисельності штатів підрозділів (т.1.а.с.89-92).

В подальшому на підприємстві продовжувались зміни в організації виробництва та праці й 12.05.2015 р. був виданий наказ №25 про оптимізацію організаційної структури ПАТ «НДІ ЕМП», яким зокрема внесені уточнення до структури товариства, з виведенням зі структури відділень та введенням до структури відділів, переведенням співробітників до інших відділів, встановлення прямого підпорядкування, зі зміною організаційної структури в частині виведення та введення підрозділів. Наказами по товариству від 12.05.2015 р. працівники підрозділу 1400 були переведені з 13.05.20154 . до інших підрозділів (1050, 1060), без змін істотних умов праці, під пряме підпорядкування директора з наукової роботи (т.1.а.с. 172-177, 232-241).

Як вбачається з пояснень позивача, представників відповідача та третьої особи, а також письмових доказів по справі, процедура звільнення ОСОБА_2 була дотримана, його було персонально попереджено про скорочення займаної ним посади та чисельності працівників, позивачу замість скороченої посади було запропоновано 03.02.2015 р. та 12.02.2015 р. інші вільні вакантні посади на підприємстві, від яких він фактично відмовився, не надавши згоду на ці вакансії, про що було складено акт від 17.02.2015 р. Скорочення чисельності працівників реально відбулося, оскільки на підприємстві реально зменшилася кількість посад, зокрема, в підрозділі 1400-начальника відділення та заступника начальника цього відділення, який був ліквідований.

Звільнення позивача з роботи будо погоджене з профспілковою організацією, що діє на підприємстві (т.2.а.с. 39-41).

Допитаний в якості свідка голова профкому товариства ОСОБА_6 показав, що було звернення адміністрації підприємства про надання дозволу на звільнення ОСОБА_2 з роботи, проводилось засідання профкому, на якому був присутній і позивач по справі, і було дано дозвіл на звільнення з врахуванням того, що ОСОБА_2 написав заяву на працевлаштування на іншій посаді, однак потім від інших посад відмовився.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 не мають суттєвого значення при розгляді справи по предмету спору, бо вони стосуються якості роботи та характеристики особи ОСОБА_2, а не питання процедури змін в організації виробництва та праці, скорочення чисельності посад та працюючих на підприємстві.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_9, який працює начальником секретного відділу РСО та ОСЗ ПАТ «НДІ ЕМП», заявленого з боку позивача, про відсутність змін в організації виробництва, бо такі зміни реально відбулись, відділи реорганізовувались, працівники відділення 1400 переміщались в межах товариства в інші відділи, проведено скорочення чисельності працівників, в числі яких був і ОСОБА_2

Про проведення таких процедур на виробництві в товаристві показав і свідок ОСОБА_10, працюючий заступником голови правління ПАТ «НДІ ЕМП», заявлений з боку позивача по справі.

Не може погодитись суд з твердженням позивача про відсутність повноважень у третьої особи по справі на видачу наказів щодо змін в організації виробництва та праці, звільнення з роботи.

26.11.2014 р. наказом Фонду державного майна України №2685 на посаду в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» призначено Саруханяна А.А., з яким було підписано відповідний контракт.

Пункт 7.96. статуту товариства передбачає, що голова правління має такі права: розробляти, змінювати та затверджувати організаційну структуру товариства та штатний розпис, призначати на посаду та звільняти з посади працівників товариства, затверджувати конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників товариства (т.1.а.с.6-33).

29.04.2015 р. рішенням більшості голосів загальних зборів акціонерів ПАТ «НДІ ЕМП» Саруханяна А.А. було обрано головою правління. Листом Фонду державного майна України №10-17-11018 від 18.06.2015 р. підтверджено правильність проведення загальних зборів товариства та обрання головою правління Саруханяна А.А. (т.1.а.с. 178-181, т.2.а.с.42-44).

З огляду на вищезазначене наказ про звільнення позивача по справі з роботи слід вважати законним, підстав поновлення позивача на роботі не має.

Згідно ст.232 п.2 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові справи за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміни дати і формулювання причини звільнення.

Оскільки звільнення позивача з роботи є законним, не має підстав для його поновлення на роботі, то не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-1,40, 42, 43, 49-2, 97, 232, 233 КЗпП України, ст. 64 ГК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів», третя особа: голова правління Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» Саруханян Аршак Ашотович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя