Справа № 594/159/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої -судді Губіш О.А.,

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 28 квітня 2014 року надав відповідачу позику в сумі 9000 грн., яку останній зобов"язався повернути до 02 лютого 2015 року. На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_2 надав йому відповідну розписку. Після спливу строку повернення позики, неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення йому грошових коштів в повному обсязі, однак ОСОБА_2 борг не повернув. А тому, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 28 квітня 2014 року в розмірі 9000 грн., 90 грн. за оплату судового збору, моральну шкоду в розмірі 1000 грн., оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача не мав можливості користуватися та розпоряджатися своїми грошами, в зв»язку з чим між ним та членами його сім»ї виникали непорозуміння. Також просив стягнути 200 грн. понесених ним витрат на правову допомогу адвоката.

В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач ОСОБА_1 подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому вказав, що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046, 1049 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, 28 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 передав у власність відповідачу ОСОБА_2 9000 грн., які останній зобов"язався повернути до 02 лютого 2015 року. Зазначені обставини в судовому засіданні були стверджені власноручною розпискою ОСОБА_2 на суму 9000 грн.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір позики і його слід вважати такими, що відбувся, його чинність сторони не заперечують та жодна із сторін не ставила питання про визнання його таким, що не укладався.

Крім цього, як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, відповідач ОСОБА_2 на виконання умов договору щодо погашення позики, таку не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за договором позики від 28 квітня 2014 року не виконав, а тому вимоги позивача щодо стягнення суми боргу є законними, обгрутованими, грунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди, 90 грн. сплаченого судового збору, понесені ним судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 200 грн., та в дохід держави 153, 60 грн. судового збору.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, суму боргу за договором позики від 28 квітня 2014 року в розмірі 9000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 90 грн. сплаченого судового збору та 200 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 153 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні - в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.