РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10148/15-ц

пр. № 2/759/4542/15

26 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Копчук Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.06.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача яким просить стягнути з відповідача борг за розпискою в сумі 405 грн. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 02.03.2014 року, відповідач, ОСОБА_2, взяла у позивача, ОСОБА_1 кошти у сумі 405 грн., з умовою повернення 01.05.2014 року, про що власноручно написала письмову розписку.Проте відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань про повернення грошових коштів, усні прохання позивача щодо повернення боргу проігнорувала. В зв'язку з цим позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх цивільних прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

В судовому засіданні відповідач визнала позов в частині стягнення з неї боргу у сумі 205 грн, у зв"язку з тим, що 200 грн. позивачу повернула.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, та випливає з матеріалів справи, що 02.03.2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на суму 405 грн., що не заперечується відповідачем. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг 01.05.2014 року. (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином суд вважає вимогу позивача щодо повернення позики обґрунтованою, оскільки відповідач не надала доказів того, що повернула позивачу частину боргу у сумі 200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10,11,27,60,84,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код : НОМЕР_1, зареєстрована: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, зареєстрований: АДРЕСА_2. борг у сумі 405 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн., а всього 648,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ