233 № 233/1198/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., при секретарі Радченко Н.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції про визнання належним спадкоємцем, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.30), ОСОБА_1 просить: визнати її належним спадкоємцем за заповітом від 30 липня 2009 року ВМЕ № 924927 ОСОБА_3; визнати за нею право власності на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе в м. Костянтинівка за заповітом ОСОБА_3, посилаючись на те, 15 жовтня 2010 року померла її баба ОСОБА_3.

Але, 30 липня 2009 року, в присутності свідків, нотаріусом ОСОБА_4, за бажанням її баби ОСОБА_3, був складений заповіт, яким все майно, яке буде належати їй (ОСОБА_3М.) на день смерті, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право, заповіла їй ОСОБА_5.

02 листопада 2011 року вона звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Їй був виданий витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 25183952 про реєстрацію спадкової справи № 50210029.

Під час хвороби баби вона доглядала за нею, мешкала разом з нею в будинку № 15 по вул. Орджонікідзе в м. Костянтинівка. Після смерті баби, її родичі сказали, що будуть оспорювати заповіт, бо і вони мають право на свою частку в спадковому майні. Судитися з ними у неї не було ні сил, ні бажання. В результаті частих гостей, зникли документи на будинок, які вона змушена була відновлювати. Коли минув строк позовної давнини, ніхто на спадкове майно більше не претендує, вона зібрала гроші на переоформлення документів на будинок, який є спадковим майном за заповітом. В цьому будинку вона мешкає з часу хвороби баби до теперішнього часу. 14.09.2013 року вона вийшла заміж та змінила прізвище з ОСОБА_5 та ОСОБА_1

03 березня 2015 року вона звернулась до державного реєстратора із заявою про переоформлення права власності на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівка.

Рішенням № 19741107 від 03.03.2015 рок, державний реєстратор відмовив їй в державній реєстрації на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію» та п.п.16,23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ,- визнавши її як неналежну особу. При перевірці документів на спадщину, виявилося, що технічна документація на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівки не доведена до завершення, а саме документація на будинок не пройшла державної перереєстрації на право власності на ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Відділу державної реєстрації служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01 березня 2013 року розяснив, що главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативно правовими актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 08.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-1501, ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівка (а.с.32).

Право приватної власності ОСОБА_3 на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівка зареєстровано у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 19 вересня 2003 року за реєстраційним номером 2517789 (а.с.40).

30 липня 2009 року приватним нотаріусом Костянтинівського районного нотаріального округу було посвідчено заповіт за реєстром № 1535, яким ОСОБА_3 усе майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_5 (а.с.5).

15 жовтня 2010 року ОСОБА_3 померла (а.с.4).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді жилого будинку № 15 по вул. Орджонікідзе у м. Костянтинівка.

Згідно довідки Костянтинівської нотаріальної контори від 06.04.2015 року № 383/02-14, після смерті ОСОБА_3, померлої 15.10.2010 року, до нотаріальної контори 02.11.2010 року звернулась ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.28-29).

14.09.2013 року ОСОБА_5 уклала шлюб та після укладення шлюбу отримала прізвище ОСОБА_1 (а.с.8).

Позивачем у судовому засіданні не надано відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, свідчать про наявність необхідних умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівка у порядку спадкування задоволенню не підлягають.

Доводи ж позивача щодо не проведення спадкодавцем державної реєстрації спадкового майна суд вважає безпідставними, оскільки з наданого позивачем витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.40) вбачається, що право приватної власності спадкодавця ОСОБА_3 на будинок № 15 по вул.. Орджонікідзе в м. Костянтинівка зареєстровано у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 19 вересня 2003 року за реєстраційним 2517789, а отже у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на будинок № 15 по вул. Орджонікідзе м. Костянтинівка у порядку спадкування слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання її належним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Діючи цивільне законодавство не передбачає такого способу захисту порушеного права як визнання належним спадкоємцем за заповітом. Тож, у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_1 належним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 слід відмовити.

Крім того, Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3.1 узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що за змістом ст. 392 ЦК України у спорах щодо спадкування права власності на нерухоме майно належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатися нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначенні особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійснення державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Позов про визнання належним спадкоємцем та визнання права власності на спадкове майно позивачем предявлено до Відділу державної реєстрації служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, який в даному випадку є неналежним відповідачем, оскільки предметом даного позову не є оскарження відмови державного реєстратора у здійсненні державної реєстрації.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції про визнання належним спадкоємцем, визнання права власності відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 05 травня 2015 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш