АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4530/13 Справа № 2/0182/638/13 Головуючий у 1 й інстанції - Тихомирова І.В. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто: з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн.; - 5 108,62 грн. пені за прострочення виплати за період з 08 квітня по 30 вересня 2014 року; - 3 відсотка річних за цей же період в розмірі 707,52 грн. ; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю між вартістю сплаченого ремонту та сумою страхового відшкодування в розмірі 22 501,46 грн.; франшизу - 1000 грн. ; проведення автотоварознавчого дослідження - 800 грн.; послуги евакуатора -350 грн.; послуги з дефектування пошкодженого транспортного засобу - 370 грн. Вирішено питання шодо розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодилось ПрАТ «УТСК» в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені за прострочення виплати та 3% річних, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з*ясування обставин, що мають значення для справи, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги частково, в розмірі 41969,88 грн. ( а.с.108)

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується ПрАТ «УТСК» в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних та частково пені за прострочення виплати, в іншій його частині законність і обґрунтованість не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно п.22.1 зазначеного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, який складається страховиком.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2013 року на пр. К Маркса, 10 у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Пежо 407 державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «KIA» Cerato EX, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, в результаті якого автомобіль останнього отримав механічні ушкодження.

Згідно висновку експертного дослідження від 09.12.2013 року № 0812/13/13 щодо визначення вартості матеріальної шкоди, у зв*язку з аварійними пошкодженнями, спричиненими автомобілю «KIA» Cerato EX, державний номерний знак НОМЕР_2, загальна вартість ремонту складає 51 563,85 грн.( а.с. 10)

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням штрафу. ( а.с.9 звор.)

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УТСК», що підтверджується страховим полісом ОСЦПВВНЕЗ №АС/3650798 від 10 травня 2013 року. (а.с.41а)

28 листопада 2013 року ОСОБА_2 письмово повідомив ПрАТ «УТСК» про настання страхового випадку, а 08 січня 2014 року подав заяву про відшкодування шкоди.

Позивачем до позовної заяви було надано розрахунок-фактура від 18 грудня 2013 року, з якої видно, що ним за свій власний рахунок був відремонтований пошкоджений транспортний засіб, а також додані товарні чеки про оплату вартості ремонту автомобіля «KIA» Cerato EX, державний номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 71 501,46 грн.( а.с. 42)

Згідно до абз.1 п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

За абз.2 п. 36.2 ст.36 зазначеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 1 суми пені за прострочення виплати в розмірі 5 108,62 грн., суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені вимоги закону та не перевірив доводи відповідача 1 стосовно порушення строку подачі заяви позивачем про відшкодування шкоди, а також сам розрахунок пені наданий позивачем.

Так, в позовній заяві та при розгляді справи ОСОБА_2 зазначав, що повідомлення про ДТП було направлено на адресу ПрАТ «УТСК» 28 листопада 2013 року, а заява про відшкодування шкоди подана 08 січня 2014 року, тобто мало місце порушення 30 денного строку на 11 днів.

Таким чином при стягненні пені, період прострочення виплати страхового відшкодування слід рахувати з 19 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року, кількість днів 88, з подвійною обліковую ставкою 19%, що складає 2244,60 грн. та з 17 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року, кількість днів 76 ( позивачем та судом помилково вказано 77 днів), з подвійною обліковую ставкою НБУ -25% - 2550,68 грн., загальна сума якої складає -4795,28 грн.

Колегія суддів вважає, що судове рішення в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої судом першої інстанції суми пені з 5108,62 грн. до 4795,28 грн.

Відповідно до абз. 2 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

Стягуючи з ПрАТ «УТСК» 3% річних у порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 707,52 грн., суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені положення і помилково задовольнив позов ОСОБА_2 в цій частині. Отже рішення суду підлягає скасуванню з відмовою з позові позивачу.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, колегія суддів дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума страхового відшкодування судом стягнута без урахування податку на додану вартість, а тому на думку ПрАТ «УТСК» було порушено абз.2 п.36.2 ст.36 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене не було предметом розгляду в суді першої інстанції. А отже апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в оскарженій частині задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5 108,62 грн. змінити, зменшивши її суму до 4 795,28 грн.

Дане рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 3% річних за період прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 707,52 грн. скасувати і в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: