У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІАПОІНТ» (далі - ТОВ «МЕДІАПОІНТ») про скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що вона була прийнята на роботу до відповідача і займала посаду начальника відділу управління персоналом. 28 березня 2014 року її було звільнено із посади директора департаменту персоналу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що наказ про звільнення видано не генеральним директором, а іншою особою, як не мала на це повноважень, її звільнено із посади, яку вона не займала, у наказі неправильно зазначено підставу звільнення та юридичну особу з якою вона не перебувала у трудових відносинах, просила задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач була звільнена з роботи не з тієї посади на яку була прийнята та що наказ про звільнення був виданий не уповноваженою особою підлягають відхиленню.

Судами встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що наказом від 22 липня 2013 року № 32-К посада «начальник відділу управління персоналом», на яку була прийнята позивач ОСОБА_1, була перейменована на «директор по персоналу у ТОВ «МЕДІАПОІНТ»» з чим була ознайомлена позивач про що свідчить її підпис у цьому наказі та запис про таке в її трудовій книжці.

Посилання заявника на те, що вона не була переведена на посаду з якої її було звільнено, необґрунтовані, оскільки зміни істотних умов праці не відбувалося, а було перейменовано посаду.

Перейменування посади не тягне за собою зміну істотних умов праці, якщо самі ці умови не змінювались.

Доказів про зміну істотних умов праці позивачем не подано.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України трудовий договір з підстав передбачених ст. 40 цього Кодексу розривається з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Із протоколу № 13-1 загальних зборів учасників ТОВ «МЕДІАПОІНТ» від 18 липня 2013 року вбачається, що генеральному директору Дорофеєву Д.А. надано повноваження одноособово визначати організаційну структуру і штатний розклад товариства, приймати на роботу та звільняти з роботи з правом передоручення.

З метою оперативного вирішення виробничих питань наказом ТОВ «МЕДІАПОІНТ» № 7 від 6 серпня 2013 року Кушніру О.П. надано право приймати кадрові рішення щодо прийому на роботу та звільнення персоналу підприємства.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про правомочність директора з питань оперативного управління Кушнір О.П. видавати наказ про звільнення, оскільки він був уповноваженою власником особою на вчинення таких дій.

Оскільки порушень законодавства при видачі наказів про перейменування посади і звільнення не встановлено, суди правильно виходили з того, що підстави для задоволення поданого ОСОБА_1 позову відсутні.

Позивач не заперечує, що вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «МЕДІАПОІНТ», була звільнена останнім з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов'язків саме в цьому товаристві.

Допущена помилка в назві товариства у наказі про звільнення, - в частині зазначення в якому товаристві позивач допустила порушення трудової дисципліни, не може свідчити про незаконність цього наказу.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова