Справа № 703/1444/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

при секретарі Палієві В.М.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадщину за заповітом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Куцівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння №115 з надвірними спорудами в с.Куцівка Смілянського району Черкаської області по вул. Леніна, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,58 грн. що в адмінмежах Куцівської сільської ради, посилаючись на те, що 21 вересня 2013 року померла її тітка ОСОБА_3, та після її смерті відкрилась спадщина що складається із зазначеного майна. Померла ОСОБА_3 за життя розпорядилась своїм майном на випадок смерті, шляхом складення заповітів на імя позивача, посвідчених секретарем Куцівської сільської ради.

Позивач вражає, що оскільки вона фактично проживала разом з спадкодавцем на момент її смерті, та не відмовилась від прийняття спадщини, то вважається такою, що прийняла її, тому просить визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали і просили його задовольнити з наведених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду із завою, в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимог визнав повністю.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, врахувавши позицію представника відповідача, висловлену в письмовій формі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть (а.с.4) 21 вересня 2013 року померла ОСОБА_3. Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 5-7), копії державного акту на земельну ділянку (а.с.8), довідки Куцівської сільської ради (а.с.11) померлій ОСОБА_3 на момент смерті належало таке майно : будинковолодіння №115 з надвірними спорудами в с.Куцівка Смілянського району Черкаської області по вул. Леніна, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,58 грн. що в адмінмежах Куцівської сільської ради.

За життя ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном на випадок смерті, та заповіла його позивачу, що підтверджується копіями заповітів (а.с.9-10) та копією рішення суду від 26 вересня 2014 року (а.с.12)

У своїх позовних вимогах позивач просила визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, мотивуючи тим, що вона постійно проживала із ОСОБА_3 на момент її смерті та не зверталась із заявою про відмову від прийняття спадщини.

Допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами ОСОБА_3 підтвердили факт проживання позивача із спадкодавцем на момент її смерті.

Також такий факт підтверджується довідкою виданою головою Куцівської сільської ради №2-15/15 від 27 березня 2015 року.

Наведені обставини вказують, що позивач, згідно Закону є такою, що прийняла спадщину.

Проте, як визначено у 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; та в інших випадках, передбачених Законом.

Згідно вимог ч. 2 глави 13 вказаного Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, імя, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог глави 14 даного Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно вимог п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Так, згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 23, 24 постанови „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд, для повного і всебічного зясування обставин, що мають значення для справи, здійснив виклик та допитав свідків, заявлених позивачем, а також звернувся до державної нотаріальної контори для зясування наявності чи то відсутності відкриття спадкової справи по смерті ОСОБА_3, однак згідно інформаційної довідки (а.с.54) відомості про спадкову справу відсутні, а згідно листа завідувача Смілянської держнотконтори № 1118 від 9 червня 2015 року (а.с.53) спадкова справа не заводилась. В свою чергу позивачем не надано відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що давало б можливість суду вирішувати по суті даний спір.

Таким чином в даному випадку відсутність умов для одержання ОСОБА_2 в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджено належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, що є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.1233,1236,1251, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, глав 10, 13, 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22. 02. 2012 № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Куцівської сільської ради про визнання права власності на спадщину за заповітом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 2 вересня 2015 року

Головуючий Т.В. Васильківська