У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Микуляк П.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним обмін жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідача - виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним обмін жилим приміщенням квартири №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді на квартиру АДРЕСА_1.

У процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить: визнати недійсною приватизацію квартири №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді, у 1996 році сімєю ОСОБА_2 та подальший її продаж у 2000 році сімєю ОСОБА_2, у звязку з незаконним отриманням сімєю ОСОБА_2 даної квартири; сксувати п.237 рішення №102 виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.06.1996 року про приватизацію державного житлового фонду, тобто квартири №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді сімєю ОСОБА_2; зобовязати виконавчий комітет Ужгородської міської ради видати йому ордер на вселення у квартиру №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді.

30.04.2015 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить: заборонити вчинення будь-яких дій з квартирою №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді, в тому числі і здавання її в оренду або передачу іншим особам, шляхом накладення арешту. Свою заяву позивач мотивує тим, що наявність у провадження суду зазначеної цивільної справи може підштовхнути ОСОБА_3, яка є власником квартири, терміново її продати, що може значно ускладнити повернення квартири.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши зібрані докази, приходжу до наступних висновків:

Відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частино 2 даної статті визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ставлячи в заяві про забезпечення позову вимогу про накладення арешту на квартиру №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді, що на праві власності належить ОСОБА_3, позивач не навів обґрунтованих підстав, які вказують на те, що незабезпечення позову в такий спосіб утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, при цьому посилається лише на припущеннях про можливість відчуження третьою особою нерухомого майна.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову не має.

Керуючись ст.ст.152, 153, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №2 в будинку №18 по набережній Незалежності в м.Ужгороді, що на праві власності належить ОСОБА_3, - відмовити.

Ухвала у відповідності до ст.293 ЦПК України окремому оскарженню не підлягає.

Суддя : Микуляк П.П.