Справа № 336/1965/15-ц
Провадження № 2/336/1368/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 квітня 2015 р. м. Запоріжжя
Шевченківський районній суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В позові зазначає, що вона та її син ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1. Разом з ними у зазначеній квартирі зареєстрований і її другий син - відповідач по справі ОСОБА_2, однак вже тривалий час (з 2009 р.) він не мешкає за зазначеною адресою, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. У 2009 році він виїхав і до сих пір про себе нічого не повідомляв.
Позивачка є пенсіонеркою та отримує маленьку пенсію, її син ОСОБА_3 на даний час не працює, у зв'язку з втратою паспорта, тому їм важко утримувати квартиру та сплачувати комунальні послуги, які будуть підвищуватися.
На підставі вищевикладеного позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 своєчасно повідомлений за останнім відомим місцем своєї реєстрації та шляхом надання оголошення у пресі про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав.
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивачки, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачці та її сину ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.11.2006 р. (а.с.6).
З довідки з місця проживання виданої центром обслуговування абонентів № 267 Єдиної абонентської служби ЗМР від 18.03.2015 р.(а.с.7), вбачається, у зазначеній квартирі зареєстровані три особи: позивака ОСОБА_1, та два її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відповідач по справі, та встановлено, що останній не мешкає за даною адресою з 2009 року.
Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідач у зазначеному будинку не мешкає з 2009 р., тобто понад 1 рік, місце його перебування невідоме, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим будинком не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321,391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Кляшторний