Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 березня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Костопільської міської ради, Костопільського районного виробничого відділення Рівненська регіональна філія державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду від 11 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: визнано неправомірною відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 у підписанні погоджень меж в плані земельної ділянки, наміченої до передачі у власність позивачці за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано Костопільське районне виробниче відділення РФ ДП «Центр державного земельного кадастру» виготовити для ОСОБА_4 технічну документацію на земельну ділянку площею 0,0584 га в АДРЕСА_1 без підпису суміжних землевласників. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2014 року рішення Костопільського районного суду від 11 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 лютого 2015 року ухвала Апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2014 року скасована в частині визнання неправомірною відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підписанні погоджень меж земельної ділянки і справа в цій частині направлена на новий апеляційний розгляд.В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду касаційною інстанцією залишені без змін, а тому, відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України набрало законної сили.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказують на помилковість висновків суду про можливість визнання незаконної відмови у погодженні меж земельної ділянки та зобов'язання виготовити технічну документацію без погодження меж такої земельної ділянки на підставі ст.ст. 91, 152 ЗК України. Пояснюють, що на певному етапі приватизації проводиться кадастрова зйомка, яка згідно ч.2 ст. 198 ЗК України включає в себе погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, а за відсутності такого погодження, а також за умови відмови погодити межі земельної ділянки такими власниками та землекористувачами, складається відповідний акт про відмову від погодження меж, який дає підстави надалі розробляти технічну документацію для передачі у власність

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа №564/2696/13-ц Головуючий у 1 інстанції - Олійник П.В.

Провадження № 22-ц 787/1964/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

земельної ділянки без погодження меж, проте такого акту складено не було. Звертають увагу, що ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України не передбачено такого способу захисту як визнання протиправною відмови у погодженні меж земельної ділянки та зобов'язання виготовити технічну документацію, оскільки права позивача не порушували, а районне виробниче відділення РФ ДП "Центр державного земельного кадастру" не відмовляло у виготовленні документації, а лише не мало можливості її виготовити через відсутність погодження меж земельної ділянки. З наведених підстав просять скасувати рішення суду першої інстанції та і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

При розгляді справи колегія суддів враховує положення ч. 4 ст. 338 ЦПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом встановлено: ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1, який отримала у спадщину після смерті своєї матері.

Суміжними землекористувачами є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які надали згоду позивачці на погодження меж, та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які відмовились погодити технічну документацію із землеустрою (протокол встановлення та обстеження меж земельної ділянки, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що така відмова є неправомірною, оскільки перешкоджає позивачці у здійсненні її права на приватизацію наданої їй у встановленому законом порядку земельної ділянки.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Частиною 1 статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про землеустрій", яка була чинною на час виникнення правовідносин, у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 123 ЗК України встановлено, що розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами.

Так, в ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом достовірно встановлено, що позивачці відповідно до рішення Костопільської міської ради № 282 від 26 вересня 2007 року передано у власність земельну ділянку площею 0,0584 для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 у відповідності до земельного законодавства набула права на приватизацію земельної ділянки.

Норми ЗК України передбачають погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами при проведенні робіт зі складання Державного земельного кадастру як єдиної державної геоінформаційної системи відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику, їх оцінку, розподіл земель між власниками та користувачами, а не при виготовленні, складанні, видачі, реєстрації зберіганні державних актів на право власності на землі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Відмова відповідачів погодити межі земельної ділянки, переданої позивачці рішення Костопільської міської ради № 282 від 26.09.2007 року, не порушує її права на виготовлення земельно-кадастрової документації та отримання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Зважаючи на те, що місцевий суд невірно оцінив обставини, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду в частині визнання неправомірною відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підписанні погоджень меж в плані земельної ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 березня 2014 року в частині визнання неправомірною відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підписанні погодження меж в плані земельної ділянки скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання неправомірною відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підписанні погодження меж в плані земельної ділянки, наміченої до передачі у власність ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1; Рівненської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати за подачу апеляційної та касаційної скарг в сумі 146,16 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Н.М.Ковальчук

Судді: підпис М.П.Григоренко

підпис З.М.Максимчук

Згідно:суддя-доповідач Н.М.Ковальчук