У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Оніпко О.В., Ковалевич С.П.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді диспетчера навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства та природокористування з 02 червня 2015 року.

Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_1 62 грн. 15 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 200 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Національний університет водного господарства та природокористування подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 25 травня 2015 року ОСОБА_1 особисто подала заяву на звільнення за згодою сторін з 02 червня 2015 року, яку було погоджено з директором навчально-наукового механічного інституту. 26 травня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про відкликання заяви від 25 травня 2015 в якій просила вважати її недійсною, проте в задоволенні даної зави було відмовлено.

Зазначені заяви розглянуті та прийняті відповідні рішення по ним, що підтверджується резолюціями на заявах та як наслідок видано відповідний наказ про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін від 29 травня 2015 року К №355.

Крім того, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення працівника в порядку ст. 38 КЗпП України, оскільки між сторонами було досягнута домовленість відповідно до заяви про звільнення працівника від 25 травня 2015 року.

Також, необґрунтованими є висновки суду щодо відсутності волевиявлення на звільнення за угодою сторін зі сторони ОСОБА_1 у зв'язку із її хворобливим станом, оскільки жодних фахових експертиз щодо її недієздатності не проводилось.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу, позивач просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням порядку, встановленого для звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди про звільнення за згодою сторін.

Судом встановлено що, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді диспетчера навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства та природокористування.

25 травня 2015 року ОСОБА_1 особисто подала заяву на звільнення за згодою сторін з 02 червня 2015 року, яку було погоджено з директором навчально-наукового механічного інституту.

26 травня 2015 року виконуючим обов'язки ректора НУВГП Сорокою В.С. зазначена заява розглянута, задоволена та прийнято рішення про звільнення за згодою сторін з 02 червня 2015 року.

26 травня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про відкликання заяви від 25 травня 2015 в якій просила вважати її недійсною, проте в задоволенні даної зави було відмовлено.

29 травня 2015 року видано наказ К №355 про звільнення 02 червня 2015 року ОСОБА_1 з посади диспетчера НУВГП за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що домовленість про звільнення за згодою сторін передбачає вільне волевиявлення обох сторін щодо бажання припинити трудові відносини.

Отже, звільнення ОСОБА_1 проведено з порушення порядку, встановленого для звільнення з підстав п.1 ст. 36 КЗпП України, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди про звільнення за згодою сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно постанови КМУ від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів /годин, а у випадках, чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який становить 62,15 грн.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 237-1 КзПП України та ст. 23 ЦК України, порушення прав позивача призвело до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді : О.В. Оніпко

С.П. Ковалевич