Справа № 204/2968/15-ц
Провадження № 2-к/204/1/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю заявника ОСОБА_1

за участю боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення (ухвали) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостойним спадкоємцем, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення (ухвали) іноземного суду.

Як зазначено у клопотанні, в травні 2013 року Октябрським районним судом м. Єкатеринбурга Російської Федерації ухвалено рішення (ухвалу) за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі № 2-4883/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостойним спадкоємцем. Вищезазначеною ухвалою від 29 травня 2013 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті послуг представника у сумі 35 000 рублів, витрати з оформлення нотаріальної довіреності у сумі 800 рублів, витрати на переліт у сумі 31 275 рублів 30 коп. Дане рішення було оскаржено ОСОБА_3, але її скарга була відхилена. ОСОБА_2 на території Російської Федерації не проживає, майна не має. Виходячи із наведеного, стягувач просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення іноземного суду. Крім того, заявник просив стягнути судові витрати по справі у розмірі 9051 руб.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання до Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації не зявилася, повідомлялася належним чином, що підтверджується наданими в матеріали справи копіями телеграмам, заперечень не надавала, але оскаржила дане рішення, яке апеляційною ухвалою судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду залишено без змін. Місце проживання ОСОБА_2 - Україна.

ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про примусове виконання на території України вказаного вище рішення (ухвали) суду про стягнення судових витрат. Всі необхідні документи до клопотання додані.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення (ухвали) іноземного суду повністю підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що позивачка ОСОБА_2 повідомлялася про день та час слухання справи належним чином, що підтверджують надані до матеріалів справи копії телеграм. Крім того, належне повідомлення ОСОБА_2 підтверджується самою апеляційною ухвалою, у якій суд встановив факт належного повідомлення позивачки. Також зазначив, що він вже звертався до суду з даним клопотанням та ухвалою суду у червні 2014 року його клопотання було залишено без розгляду, оскільки ним не було надано документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. У звязку з цим, йому необхідно було поїхати до Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації для отримання завірених належним чином повідомлень. Згідно поданої та зареєстрованої заяви до суду від 05.05.2015 року йому були надані засвідчені копії телеграм. Для отримання даних документів ним були витрачені кошти у розмірі 9051 руб. на оплату перельоту до м. Єкатеринбурга, які він просить стягнути з ОСОБА_2 як додаткові судові витрати.

15.06.2015 року ОСОБА_2 подала до суду заперечення.

У судовому засіданні боржниця ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення клопотання з підстав того, що вона не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у м. Єкатеринбург, та на той підставі просила відмовити у задоволенні клопотання. Зазначила, що у даній справі відсутній документ, який засвідчує, що вона, яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Телеграми подані заявником не є належним доказом повідомлення її та є недійсними згідно відповіді Укртелекома від 20.06.2013 року.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду на території Україна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Як вбачається зі ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням (ухвалою) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації була задоволена частково заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі № 2-4883/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостойним спадкоємцем.

Вищезазначеною ухвалою від 29 травня 2013 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті послуг представника у сумі 35 000 рублів, витрати з оформлення нотаріальної довіреності у сумі 800 рублів, витрати на переліт у сумі 31 275 рублів 30 коп. Дане рішення було оскаржено ОСОБА_3 та апеляційною ухвалою судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду її скарга була відхилена, ухвала залишена без змін. ОСОБА_2 на території Російської Федерації не проживає, майна не має.

Що стосується посилань боржниці ОСОБА_2 у судовому засіданні та в запереченнях поданих до суду на той факт, що у даній справі відсутній документ, який засвідчує, що вона, яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що є підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, то суд вважає їх безпідставними та такими що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, боржниця ОСОБА_2 повідомлялася належним чином, що підтверджується наданими у матеріали справи належним чином завіреними копіями телеграм (а.с. 11, 15 ). Згідно наданої копії телеграми (а.с. 15) № 160/4/153 вбачається, що на адресу ОСОБА_2 в Україну була надіслана телеграма з текстом: судове засідання відбудеться 29.05.2013 року о 14.30 в Октябрському суді. Згідно наданої копії телеграми (а.с. 11) за № 3/8903 за адресою: Росія, Єкатеринбург, Народної волі 81, каб. 102 Кіямовой на імя ОСОБА_2, зазначено, що телеграма не доставлена, квартира закрита, адресат за сповіщенням за телеграмою не зявився.

Крім того, ОСОБА_2, заперечуючи проти того, що вона була повідомлена про слухання справи в Октябрському районному суді м. Єкатеринбурга Російської Федерації, подала у судовому засіданні лист ПАТ «Укртелеком» (а.с. 33, 34), де зазначено що одна з копій телеграми надіслана із м. Дніпропетровськ за № 3/8903 від 21.04.2013 за адресою: Росія, Єкатеринбург, Народної волі 81, каб. 102 Кіямовой складена на підставі фактично відправленої службової телеграми з відділення «Телекомсервіс» м. Дніпропетровська згідно з діючою технологією обробки телеграм. Також зазначено, що друга копія телеграми № 160/4/153 від 22.05.2013 року це телеграма, яка була відправлена та доставлена в межах міста Єкатеринбург, тому вона є внутрішньою телеграмою, яка подана, складена та засвідчена в іноземній державі - Російської Федерації. Порядок приймання, обробки та засвідчення телеграм проводиться відповідно до вимог національного законодавства та внутрішньогалузевих нормативних актів. Тому надати висновок чи є дійсною ця телеграма, Дніпропетровська філія ПАТ «Укртелеком» не має можливості.

Також, відповідно п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз'яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з'ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Як вбачається з апеляційної ухвали судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду, ОСОБА_2 не погодившись з ухвалою Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації подала скаргу, згідно якої вона просила скасувати ухвалу суда, посилаючись на неналежне повідомлення її про час та місце судового засідання та на інші підстави. Однак, мотивуючи дану ухвалу, судова колегія Свердловського обласного суду встановила, що доводи позивача про несповіщення про розгляд заяви спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що суд належним чином виконав свої обовязки з приводу повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про час та місце судового засідання.

Крім того, в апеляційній ухвалі судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду зазначено, що позивач ОСОБА_2 повідомлялася телеграмою за місцем проживання в Україні та з тексту телеграми вбачається, що: «телеграма не доставлена, квартира закрита, адресат за сповіщенням за телеграмою не зявився». Приймаючи ту обставину, що про наявність будь-яких обставин, які б виключали з поважних причин отримання кореспонденції в період її направлення судом, у скарзі позивачем не зазначено, а відповідно до п.1 ст. 35 ЦП Кодексу Російської Федерації особи, яки приймають участь у справі, повинні добросовісно користуватися всіма належними їм процесуальними правами, та виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, судова колегія дійшла висновку, що позивачка не зявилася за сповіщенням у почтове відділення за отриманням телеграми, розпорядившись таким чином своїми процесуальними правами. При цьому передбачені ЦП Кодексом Російської Федерації заходи з належного повідомлення сторін процесу про розгляд справи, судом були здійснені.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, посилання ОСОБА_2 на той факт, що телеграми надані заявником є недійсними, що підтверджується відповіддю з Укртелеком, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з апеляційної ухвали Свердловського обласного суду, судом встановлено, що телеграму позивачка ОСОБА_2 отримала 22.05.2013 року, про що свідчить повідомлення на а.с. 35, яке виконано телеграфом, має печатку вузла електрозвязку та підпис посадової особи, а тому суд не має підстав для визнання даного повідомлення недопустимим доказом.

Крім того, посилання у відповіді ПАТ «Укртелеком» (а.с. 34) на той факт, що відповідно до умов двосторонньої угоди надання послуги приймання телеграм «з повідомленням про вручення» між Україною та Російською Федерацією не допускається, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються: двосторонньою угодою між Міністерством зв'язку України і Міністерством зв'язку Російської Федерації про співробітництво в галузі електричного і поштового зв'язку від 26.05.1993 року та Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою КМУ України від 11.04.2012 року № 295.

Відповідно до ст. ст. 8, 10 Двосторонньої угоди, укладеної між Міністерством зв'язку України і Міністерством зв'язку Російської Федерації зазначено, що Сторони домовилися використовувати російську мову для обміну службовою інформацією між телефоністами, телеграфістами, технічним персоналом, поштовими працівниками підприємств зв'язку, а також для обміну службовими документами. Адреси на поштових відправленнях, що пересилаються між Україною і Росією, оформляються українською або російською мовами. Адреси і тексти телеграм пишуться літерами латинського або російського алфавіту. Сторони надають взаємне сприяння у питаннях організації зв'язків і обробки міжнародних телефонно-телеграфного і поштового обмінів, а також спеціального та фельд'єгерського зв'язку з урахуванням надзвичайних ситуацій.

Також, в своєї відповіді ПАТ «Укртелеком» (а.с. 33) посилається, що порядок приймання телеграм до держав членів СНД регулюються Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою КМУ України від 11.04.2012 року № 295.

Як вбачається з вищезазначених Правил, а саме відповідно до п. 172, 173 перелік категорій та видів міжнародних телеграм визначається на підставі двосторонніх договорів. Перелік обмежень, встановлених для приймання телеграм, визначений в додатку 3.

Відповідно до п. 9 додатку 2 цих правил «Вимоги щодо надання послуг телеграфного зв'язку» телеграми поділяються на такі види: з повідомленням про вручення та інші 6 видів.

Згідно додатку 3 цих правил в перелік обмежень, встановлених для приймання телеграм «з повідомленням про вручення» входять лиши телеграми подані:

- на адреси військових частин;

- на адреси пасажирів і членів екіпажів морських суден;

- на адреси пасажирів і членів екіпажів річкових суден;

- на адреси готелів, стаціонарних лікувально-оздоровчих закладів, гуртожитків, санаторіїв, оздоровчих таборів та баз відпочинку з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

- якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Таким чином суд прийшов до висновку, що боржниця ОСОБА_2 була повідомлена про місце та час слухання справи належним чином та шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації мала можливість взяти участь у судовому процесі апеляційної інстанції для захисту свого права.

У відповідності до п. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Згідно повідомлення Національного Банку України, курс гривні по відношенню до російського рубля на день розгляду клопотання складає: 1 рос. руб. 0,39995000 грн.

Таким чином, згідно рішення (ухвали) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати по оплаті послуг представника у сумі 13 998 грн. 25 коп., витрати з оформлення нотаріальної довіреності у сумі 319 грн. 96 коп., витрати на переліт у сумі 12 508 грн. 56 коп., а всього 26 826 грн. 77 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 09.07.2013 року та на сьогоднішній день не виконано.

Справа розглянута компетентним судом. Інших рішень по даному спору не має.

Строк предявлення рішення до примусового виконання не сплинув, а виконання даного рішення не суперечить інтересам України.

Що стосується вимог заявника про стягнення з боржника додаткових судових витрат у розмірі 9051 руб. на оплату перельоту до м. Єкатеринбурга, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5.5 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник вже звертався до суду з клопотанням надання дозволу на примусове виконання рішення (ухвали) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації про стягнення судових витрат. Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду . Дніпропетровськ від 23.06.2014 року дане клопотання було залишено без розгляду, оскільки заявником не було надано до клопотання документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а саме копії повідомлень про день та час розгляду даної справи.

Згідно пояснень наданих у судовому засіданні заявником, для отримання необхідних документів для визнання та виконання на території України вищезазначеного рішення, йому необхідно було звернутися до Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга. Згідно наданих посадочних талонів на авіа переліт заявник здійснив переліт до м. Єкатеринбурга 03.05.2015 року та повернувся 09.05.2015 року. Також, до матеріалів справи додана заява, з якою заявник звертався до Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга 05.05.2015 року з питанням отримання документів належного повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи (а.с. 17). Також, згідно наданої до матеріалів справи квитанції № 714993 ОСОБА_1 було сплачено за авіа переліт 9 051 руб.(а.с. 16)

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно повідомлення Національного Банку України, курс гривні по відношенню до російського рубля на день розгляду клопотання складає: 1 рос. руб. 0,39995000 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з боржниці ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі за авіа переліт у розмірі 9 051 руб. х 0,39995000 грн. = 3 619 грн. 95 коп., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп., а всього 3 741 грн. 75 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 79, 88, 390-398 ЦПК України, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення (ухвали) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостойним спадкоємцем задовольнити.

Визнати та дозволити примусово виконати на території України рішення (ухвалу) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостойним спадкоємцем.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати стягнуті за рішенням (ухвалою) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29 травня 2013 року, по сплаті послуг представника у розмірі 13 998 грн. 25 коп., витрати по оформленню нотаріальної довіреності у розмірі 319 грн. 96 коп., витрати на польот у розмірі 12 508 грн. 56 коп., а також судові витрати повязані з розглядом цієї справи у розмірі 3 741 грн. 75 коп., а всього 30 568 грн. 52 коп.

На підставі даної ухвали видати виконавчий лист.

Адреса боржника: ОСОБА_2, Україна, АДРЕСА_1.

Адреса стягувача: ОСОБА_1, Україна, АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Дубіжанська