Справа №589/1987/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стародубцева Л. О.
Номер провадження 22-ц/788/1478/15 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали справи за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 05 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області, треті особи: приватний нотаріус Шосткинського міського нотаріального округу Никонова Галина Іванівни, гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», голова Шосткінської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів ОСОБА_7, про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями і гаражу, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, гараж в порядку спадкування за законом та

за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області та ОСОБА_4, треті особи: гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», про встановлення факту належності будівлі гаражу на праві власності, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом 16.04.2015 р. ОСОБА_4 просила суд встановити факт належності на праві власності житлового будинку з господарськими спорудами, гаражу з оглядовою ямою та погребом померлій бабусі ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом..

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла бабуся і після неї залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та самостійно розташованої будівлі гаражу з оглядовою ямою та погребом. Позивач є спадкоємцем після померлої ОСОБА_8 за правом представлення, так як син померлої, батько позивачки, ОСОБА_9 помер раніше за свою матір, а рідний брат позивачки ОСОБА_10 подав заяву про відмову від спадкування на її користь.

21.04.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив встановити факт належності на праві власності гаражу з оглядовою ямою та погребом померлій ОСОБА_8, визнати дійсним договір купівлі-продажу за яким померла за життя продала йому цей гараж та визнати за ним право власності.

Ухвалою Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 28 квітня 2015 року обидва позовів об'єднано в одне провадження.

Рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_4 до Шосткинської міської ради Сумської області,

треті особи: приватний нотаріус Шосткинського міського нотаріального округу Никонова Галина Іванівна, «гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», кооператив

«Автомобіліст» про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та гаражу за померлою та про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на гараж в порядку спадкування за законом за правом представлення за позивачкою задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 який складається з основної будівлі, позначеної на плані літерою «А-1», сіней, позначених на плані літерою «а», загальною площею 84,9 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м., а також господарських споруд - літної кухні, позначеної літерою «Б», сіней до літньої кухні позначеної літерою «б», погребу, позначеного літерою «Пг», сараїв, позначених літерами «В», «Г», вбиральні «У», гаражу «Д»., труб, колодязя «№4», огорожі «№» в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8.

Відмовлено ОСОБА_4 в позові про визнання права власності на гараж з оглядовою ямою та погребом № 1/4 в АДРЕСА_2 в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний», позначений на плані літерою «А-1» площею 28.8 кв.м. в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8.

Відмовлено в позові ОСОБА_3 до Шосткинського міськвиконкому Сумської області та ОСОБА_4, треті особи: «гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», кооператив «Автомобіліст» про встановлення факту належності на праві власності гаражу померлій та про визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним та визнання права власності на гараж.

Додатковим рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 05 червня 2015 року внесено зміни в резолютивну частину рішення Шосткинського міськрайонного суду від 27.05.2015 року по справі № 589/1987/15ц (провадження № 2/589/566/15), а саме, в його резолютивній частині п. 2 вважати пунктом 3, а пункт 2 зазначити наступним текстом:

2. Встановити факт належності на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 який складається з основної будівлі, позначеної на плані літерою «А-1», сіней, позначених на плані літерою «а», загальною площею 84,9 кв.м, житловою площею 60,9 кв.м., а також господарських споруд - літної кухні, позначеної літерою «Б», сіней до літньої кухні позначеної літерою «б», погребу, позначеного літерою «Пг», сараїв, позначених літерами «В», «Г», вбиральні «У», гаражу «Д», трубчатого колодязя «№4», огорожі «№» за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8.

Пункт 3 вважати пунктом 4 який доповнити його після слів «Відмовити ОСОБА_4 в позові» наступним реченням: «про встановлення факту належності на праві власності гаража № 1/4, розташованого в АДРЕСА_2 в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний» за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, та», далі по тексту пункт залишити без змін.

Таким чином, пункт 4 вважати викладеним наступним текстом:

П.4. Відмовити ОСОБА_4 в позові про встановлення факту належності на праві власності гаражу № 1/4, розташованого в АДРЕСА_2 в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний» за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та про визнання права власності на гараж з оглядовою ямою та погрібом № 1/4 в АДРЕСА_2 в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний», позначений на плані літерою «А-1» площею 28,8 кв.м. в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8.

Пункт 4 вважати пунктом 5, який по тексту після речення: «Відмовити в позові ОСОБА_3 до Шосткинського міськвиконкому Сумської області та ОСОБА_4, треті особи: «гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», кооператив «Автомобіліст» доповнити наступним текстом: «про встановлення факту належності на праві власності гаражу АДРЕСА_3 розміром 6,55 м. на 4,75 м., площею 28,8 кв.м. з оглядовою ямою та погребом померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, та про відмову визнання договору купівлі-продажу гаражу АДРЕСА_3 розміром 6,55 м. на 4,75 м. площею 28,8 кв.м. з оглядовою ямою та погребом між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 дійсним та визнання за ОСОБА_3 право власності на вказаний гараж» та пункт 5 вважати викладеним наступним текстом:

П.5.Відмовити в позові ОСОБА_3 до Шосткинського міськвиконкому Сумської області та ОСОБА_4, треті особи: гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний», кооператив «Автомобіліст» про встановлення факту належності на праві власності гаражу АДРЕСА_3 розміром 6,55 м. на 4,75 м., площею 28,8 кв.м. з оглядовою ямою та погребом померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, та про визнання договору купівлі-продажу гаражу АДРЕСА_3 розміром 6,55 м. на 4,75 м. площею 28,8 кв.м. з оглядовою ямою та погребом між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 дійсним та визнання за ОСОБА_3 право власності на вказаний гараж.

Додатковим рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 27 липня 2015 року вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 04.06.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у позові та ухвалити нове про їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не правильно застосовані норми матеріального права. Посилається на факт домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу гаражу і це підтверджується письмовими доказами. Померла ОСОБА_8 за життя не оформила належних документів на гараж і тому надала розписку про отримання грошей за продаж гаражу та ключі від нього, яким він користується з часу передачі грошей.

Представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 також принесена апеляційна скарга на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 щодо встановлення факту належності на праві власності гаражу померлій бабусі та визнання за нею права власності на цей гараж в порядку спадкування за законом, прийняти нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги..

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом порушені та не правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відмовляючи їй у задоволенні цих позовних вимог суд не послався на норми закону або на рішення суду про незаконне набуття ОСОБА_8 права власності на цегляний гараж, чим суд допустив порушення принципу правомірності набуття права власності, встановлений ст. 328 ЦК України. Вважає, що рішення не відповідає ст. 214 ЦПК України через те, що будівництво гаражу відбулось ще за часи, коли діяли закони СРСР та ЦК УРСР 1964р., правовстановлюючі документи на побудований гараж фізичним особам не видавалися, бо після розпаду СРСР прийняти низка законів щодо приватної власності громадян, у т.ч. Закон України «Про власність», відповідно до положень ч.1 ст. 12 цього закону праця громадян є основою створення і примноження їх власності.

Рішення суду в частині задоволення позовних ОСОБА_4 про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями і визнання права власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги і пояснила, що дійсно гараж перебуває в гаражному товаристві «Набережний», але як повідомила голова Шосткінської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів ОСОБА_7 в суді першої інстанції у неї є тільки книга членів кооперативу. Гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний» створено для упорядкування користування електроенергією членами гаражного кооперативу і не має ніякого значення з приводу користування приміщеннями гаражів. Позивач не зверталась з клопотанням про прийняття її як спадкоємця у члени кооперативу.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але про час та місце проведення судового розгляду справи апеляційним судом був повідомлений відповідно до ст. 74 ч.7 за місцем роботи у зв'язку з ухиленням від отримання судової повістки за адресою повідомленою суду. Через відмову отримати судову повістку, його було ознайомлено з викликом до суду на 12.10.2015р. на 11год.30хвил., що підтверджується розпискою, засвідченою працівниками відділу кадрів за місцем роботи ОСОБА_3

Виконком Шосткинської міськради у листі до суду підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4 і просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити і розгляд справи провести без їх участі.

Приватний нотаріус Шосткинського міського нотаріального округу Никонова Г.І. просила розглянути справу без її участі.

Гаражне товариство споживачів електроенергії «Набережний» та голова Шосткінської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про час судового розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України за адресою місцезнаходження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом визнано встановленим і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів № 564 від 30.09.1981 року та дозволом міського технічного бюро виконкому Шосткінської міської ради народних депутатів від 30.09.1981 ОСОБА_8 було дозволено до 30.09.1982р здійснити будівництво цегляного гаражу для автотранспорту в районі північної окраїни міста Шостка на загальних земельних масивах (а.с. 30, 50).

Земельна ділянка, на якій побудований гараж у державному земельному кадастрі по м. Шостка за ОСОБА_8 не зареєстрована, що підтверджується довідкою управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області від 07.04.2015 р. № 834 (а.с. 31).

Згідно відповіді виконкому Шосткинської міськради рішень з приводу виділення земельної ділянки під будівництво цегляного гаражу №1/4 на загальному масиві в районі північної околиці міста ОСОБА_8 Шосткинською міськрадою не виділялось(а.с.130).

Як повідомила в суді першої інстанції ОСОБА_7 - голова Шосткінської міської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, яку залучено до участі у справі третьою особою помилково як голову кооперативу «Автомобіліст», ОСОБА_8 отримавши в 1981 році дозвіл побудувала гараж, а в 1984році було створено гаражний кооператив до складу якого померла увійшла як член кооперативу.

За даними єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, відсутня інформація про державну реєстрацію юридичної особи - гаражного кооперативу «Автомобіліст»

Відповідно до технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_3, виготовленого 07.11.2003р., гараж з оглядовою ямою та погребом побудовано у 1982 році.

Згідно представленої копії довідці за підписом голови гаражного товариства споживачів електроенергії «Набережний» гараж який раніше належав ОСОБА_8 знаходиться у гаражному товаристві і з ІНФОРМАЦІЯ_1. використовується ОСОБА_3 на підставі розписці про продаж цього гаражу.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_8 12.07.2014р. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а її рідний брат ОСОБА_12 відмовився від прийнятті спадщини на користь ОСОБА_4

Рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 27.01.2015р., залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11.03.2015р., визнано недійсним з підстав фіктивності шлюб, укладений 11.02.2014р між ОСОБА_8 і ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса Шосткінського міського нотаріального округу Никонової Г.Л. від 01.04.2015р. було відмовлено ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії - оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та гараж по АДРЕСА_3 Сумської області після смерті бабусі ОСОБА_8 через ненадання правовстановлюючих документів на підставі яких може бути видано свідоцтва про право на спадщину за законом .

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог стосовно гаражу, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин і прийшов до висновку про відсутність законних підстав для їх задоволення, бо згідно ст. 1218 ЦК України, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на гараж, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

ОСОБА_8 за життя не ввела гараж в експлуатацію, не отримала правовстановлюючі документи на нього, тобто, на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1, не набула права власності на земельну ділянку та гараж.

Як було встановлено в судовому засіданні і підтверджено її представником, будівля гаражу по АДРЕСА_3 перебуває у гаражному кооперативі «Набережний», але спадкоємець з приводу прийняття її у члени цього кооперативу не зверталась, позовні вимоги до цієї юридичної особи не заявила.

Окрім того, земельна ділянка, на які побудовано спірний гараж спадкодавцю не виділялась.

За ст. 100 ЦК Української РСР 1963р. в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме -1981-1982 роки в особистій власності громадян може бути майно, призначено для задоволення їх матеріальних і культурних потреб. Кожний громадянин мав право мати в особистій власності трудові доходи і збереження, житловий будинок ( або його частину) і підсобне домашнє господарство, предмети домашнього господарства і вжитку, Майно, яке знаходилось в особистій власності громадян не може використуватися для здобуття нетрудових доходів.

Статтею 10 Земельний кодекс Української РСР, який введено в дію відповідно до Закону УРСР від 8 липня 1970 року "Про затвердження Земельного кодексу Української РСР" до компетенції міських Рад депутатів трудящих, їх виконавчих комітетів в межах міста в галузі регулювання земельних відносин належить надання в користування, а також вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб відповідно до статей 16, 37, 38 цього Кодексу. Надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ст. 16 цього Земельної кодексу надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. відведення земельних ділянок громадянам провадиться на підставі рішення виконавчих комітетів міської Ради депутатів трудящих в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

Указом Президії Верховної Ради Української СРС від 25.12.1970р. № 3338-У11 «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» було визначено, що до приведення земельного законодавства Української РСР у відповідність з Земельним кодексом Української РСР застосовуються чинні акти земельного законодавства Української РСР, оскільки вони не суперечать Земельному кодексу Української РСР. Земельний кодекс Української РСР застосовується до земельних правовідносин, що виникли після введення в дію Кодексу, тобто з 1 січня 1971 року.

Відповідно до частини 1 статі 6 Закону СРСР «Про власність в СРСР» N 1305-1 від 06.03.90, який набрав чинності з 01.07.1990р., власність громадян створюється і примножується за рахунок інших трудових доходів від участі в суспільному виробництві, від ведення власного господарства і доходів від коштів, вкладених у кредитні установи, акції та інші цінні папери, набуття майна у спадщину і на інших підставах, які допускаються законом.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що у власності громадян можуть бути жилі будинки, дачі, садові будинки, насадження на земельній ділянці, транспортні

засоби, кошти, акції та інші цінні папери, предмети домашнього господарства і особистого вжитку, засоби виробництва для ведення селянського та іншого трудового господарства, особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, індивідуальної та іншої господарської діяльності, вироблена продукція й одержані доходи, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо нього інші угоди, які не суперечать законові.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який введено в дію з 15 квітня 1991 року і чинного до 20.06.2007р., праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ч.1,3 частини 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року N 885-XII «Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" передбачалось, що надалі до приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР "Про власність" чинні акти законодавства Української РСР застосовуються, оскільки вони не суперечать цьому Законові. При цьому видані до введення в дію цього Закону рішення Уряду Української РСР у питаннях, які згідно з Законом можуть регулюватися тільки законодавчими актами, діють до прийняття відповідних законодавчих актів. Закон Української РСР "Про власність" застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15 квітня 1991 року. Щодо правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, Закон Української РСР "Про власність" застосовується до тих прав і обов'язків, що виникнуть після введення в дію Закону. Правила, що містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. Положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 рок

У пункті 10 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 28.06.1991 із змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» роз'яснено, що вимоги про неправильність відмови у прийомі в члени гаражно-будівельного кооперативу підлягають задоволенню лише у тому разі, коли право на вступ до кооперативу виникає з цивільних правовідносин. Зокрема, таке право виникає в особи, якій членом ГБК відчужено гараж, дружини або члена сім'ї особи, яка вибула з кооперативу, якщо вони були учасниками спільної власності на пай і гараж, спадкоємця померлого члена кооперативу.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз приведених норм матеріального права дає підстави для ствердження, що член гаражного кооперативу набуває право власності на гараж тільки у разі повного внесення свого пайового внесок за гараж наданий йому в користування.

У технічному паспорт на гараж зазначено про завершення його будівництва у 1982р. Але його було виготовлено на замовлення і дані про рік побудови гаражу внесені на підставі пояснень замовника цього документу. Тому цей документ не є переконливим доказом, який би свідчив про те, що будівництво гаражу померлою ОСОБА_8 відбулось за рахунок своїх доходів, ані за рахунок пайових внесків гаражного кооперативу.

Оглянуті судом письмові докази, а саме, рішення міськвиконкому, яким дозволено у вересні 1981р. ОСОБА_8 будівництво цегляного гаражу та сам дозвіл ОСОБА_13 на його побудову, підтверджують тільки факт про те, що цей гараж не є самочинним будівництвом.

Окрім того, з дозволу кооперативу з 12 січня 2014р. спірний гараж передано у користуванні відповідача ОСОБА_3, що свідчить про перебування гаражу в введені гаражного товариства «Набережний».

Оскільки позивач, як спадкоємець ОСОБА_8, не вирішила питання про прийняття її у члени гаражного товариства споживачів електроенергії «Набережний» і не довела в суді про набуття померлою за життя права власності на гараж, як члена кооперативу у порядку визначеному законодавством, її звернення до суду з вимогами про встановлення факту належності ОСОБА_8 на праві власності гаражу, визнання за нею права власності на гараж в порядку спадкування за законом є передчасними, бо нею в суді не доведено про порушення її права як спадкоємця бути прийнятою у члени кооперативу.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог про належність на праві власності померлій ОСОБА_8 спірного гаражу через недоведеність цих обставин належними доказами. У зв'язку з тим, що право спадкування є похідним, вимоги про визнання права власності на гараж за позивачем також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані норми матеріального права, які діяли на час відбуття будівництва гаражу, не дають підстав для скасування його рішення та додаткового рішення в цій частині, бо відповідно до частини 2 ст.308 ЦПК України не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише нормаль них міркувань.

Щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 колегія суддів визнає висновки правильними і таким, що ґрунтуються на законі і підтверджуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції надана правильна правова оцінка представленій розписці, згідно якої ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_8 отримала від нього 35 тисяч гривень за продаж гаражу, передала йому технічний паспортна гараж та копії рішення Шосткінського міськвиконкому від 30.09.81 №564 та дозвіл на будівництво цього гаражу і зроблено обґрунтований висновок про те, що померла ОСОБА_8 не була належним продавцем гаражу через недоведеність її власником цього об'єкту нерухомого майна, і як наслідок про фактичне не укладення такого договору.

Відмова у задоволені позову ОСОБА_3 є обґрунтованою.

Окрім того, відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Проте частина друга цієї статті вказує на існування підстав для визнання договору дійсним у разі ухилення від його нотаріального посвідчення однією з сторін договору.

Як зазначає ОСОБА_3 у своєму позові нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу гаражу не відбулось через відсутність у ОСОБА_8 правовстановлюючих документів на гараж, що вказують на обставини не ухилення останньої від нотаріального посвідчення, а навпаки про неможливість взагалі вчинення такої нотаріальної дії. Доводи його скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність виникнення права власності померлій на цей гараж.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване в цій частині рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення позовних вимог ОСОБА_3, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 05 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту належності на праві власності гаражу, визнання за нею права власності на гараж в порядку спадкування за законом та у задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту належності будівлі гаражу на праві власності, визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним, визнання за ним права власності на гараж, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: