Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - профспілкова організація залізничників та транспортних будівельників пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна», про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ДП «Одеська залізниця» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 06 квітня 2005 року працював заступником начальника депо (з кадрів) - начальником відділу кадрів, а 08 липня 2014року його було звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки на його думку фактично відбулось скорочення штату.

Позивач просив визнати незаконним наказ № ЛВЧДК-3-05/981ОС про його звільнення, поновити його на посаді заступника начальника депо (з кадрів) - начальника відділу кадрів пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, стягнути з ДП «Одеська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 липня 2014 року по день поновлення на роботі та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що звільнення позивача було проведено із додержанням встановленого КЗпП України порядку, оскільки позивача було попереджено про наступне переведення і умови праці на запропонованій посаді, від якого він відмовився. Підстави для застосування гарантій, передбачених ст. 184 КЗпП України відсутні.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова