У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Виконавчого комітету Антонівської селищної ради м. Херсона про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона в 1972 році приїхала до м. Херсон як переселенець з м. Вінниці і згідно переселенського квитка їй було надано разом з матір'ю, сестрою та неповнолітніми дітьми житловий будинок АДРЕСА_2. З 1973 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_9 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживала з ним у двокімнатному житловому будинку АДРЕСА_1, який отримав ОСОБА_9 як переселенець. В будинку АДРЕСА_2 залишилась проживати сестра з матір'ю та дочкою і після виплати ссуди сестра стала власником вказаного будинку та отримала свідоцтво про право власності на своє ім'я. Позивачка спільно із своїм чоловіком ОСОБА_9 протягом 1973-1982 років, працюючи та проживаючи разом у спірному будинку, погашали ссуду, надану для придбання вказаного будинку, після чого були перепрописані в спірний будинок з радгоспної будинкової книги. Крім того, вони здійснили прибудови до спірного будинку, у зв'язку з чим жила площа збільшилась до 42,1 кв. м, а також побудували разом літню кухню, душ. 16 грудня 1987 року ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право особистої власності на спірний житловий будинок.

Позивач вважає, що оскільки вона брала участь у виплаті вартості спірного будинку та здійсненні прибудов до будинку та прибудинкових споруд, тому вона є співвласником спірного будинку, у зв'язку з чим просила: визнати частково недійсним свідоцтво про право особистої власності на спірний будинок, видане 16 грудня 1987 року на ім'я ОСОБА_9; визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного будинку з надвірними будівлями та на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0600 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачкою не доведено порушення вимог, встановлених нормами ЦК України, 1963 року при видачі свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9 та вимог, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га за цією ж адресою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. «а» п. 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 31 травня 1971 року № 364 «Про пільги переселенню» (далі - постанова) радгоспи, які приймають переселенців, повинні надавати сім'ям переселенців в рік вселення окремі житлові будинки або квартири, присадибні ділянки у встановлених розмірах.

Пунктом 6 вказаної постанови передбачено, що Держбанку СРСР надавати колгоспам, радгоспам та іншим організаціям, які приймають переселенців, кредит на будівництво за типовими проектами житлових будинків з надвірними будівлями для переселенців в розмірі кошторисної вартості вказаних будинків.

В пункті 7 постанови зазначено, що побудовані за рахунок кредиту Держбанку СРСР житлові будинки з надвірними будівлями переходять в особисту власність переселенців з моменту передачі їм вказаного майна.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у 1972 році приїхала до м. Херсона, як переселенець із Вінницької області та отримала разом з матір'ю, сестрою та неповнолітньою дочкою житловий будинок АДРЕСА_2.

З 1973 році позивач переїхала проживати до ОСОБА_9 в будинок АДРЕСА_1, який був наданий йому як переселенцю відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 31 травня 1971 року № 364 «Про пільги переселенню». При цьому позивачка перебувала в іншому шлюбі до 2009 року.

16 грудня 1987 року Виконкомом Антонівської селищної ради народних депутатів видано на ім'я ОСОБА_9 свідоцтво про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся його син - ОСОБА_7

За таких обставин, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, вірно встановили фактичні обставини справи, врахували, що правовідносини, які виникли з приводу набуття права власності на спірний регулюються нормами постанови Ради Міністрів СРСР від 31 травня 1971 року № 364 «Про пільги переселенню», у зв'язку з чим дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко В.І. Мартинюк Г.І. Мостова