Справа № 663/981/14-ц
Провадження № 2/663/3/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Кустова О.Ю.

при секретарі Кліщ Л.П.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання частково недійсним кредитного договору, зобовязання здійснити перерахунок суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «Надра» звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.03.2008 року було укладено кредитний договір № 804/8/03/2008/840К/0485, згідно умов якого відповідачці ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 50000,00 доларів США на строк до 21.03.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49 % річних. В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 804/8/03/2008/840R/0485 від 21.03.2008 року. Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1 повинна була щомісячно вносити мінімальний необхідний платіж у розмірі 793,99 доларів США., але умови кредитного договору належним чином не виконує та станом на 26.02.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 33563,04 доларів США та 47283,84 грн., яка складається з: пені за порушення строків платежів по кредиту та відсоткам в сумі 15,84 доларів США, що еквівалентно 149,34 грн.; відсотків за користування кредитом в сумі 430,91 доларів США; щомісячної комісії за користування кредитом в сумі 39,04 доларів США; штрафу за порушення положень кредитного договору в сумі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 47134,50 грн.; заборгованості по кредиту в сумі 33093,09 доларів США. Просить суд стягнути достроково з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір в розмірі 3636,79 грн.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати недійсними п.п. 1.3.2 (плата за управління кредитом), п. 5.2 (штраф за порушення умов договору) кредитного договору та зобовязати ПАТ КБ «Надра» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором № 804/8/03/2008/840К/0485 від 21.03.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра», без нарахування щомісячної комісії окремо та понад встановлений мінімально необхідний платіж у розмірі 793,99 доларів США. В обґрунтування зустрічного позову представник позивачки посилався на те, що при укладенні кредитного договору банком було порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про орієнтовну сукупну вартість кредиту, його детальний розпис. Як плата за обслуговування кредиту у договорі закладено фактично додаткові відсотки в розмірі 1,2%. Такі нарахування призводять до того, що банк з щомісячного мінімального платежу в першу чергу зараховує кошти як плату за управління кредитом зменшуючи суму коштів яка йде на погашення тіла кредиту і, відповідно, цим збільшує плату за управління ним, що створює для споживача істотний дисбаланс. Вважає, що такі умови кредитного договору мають бути визнані судом недійсними і має бути проведений відповідний перерахунок.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Надра» не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність. У запереченнях на зустрічний позов посилалася на те, що волевиявлення сторін на укладення договору було вільним, позичальник був обізнаний про всі умови кредитного договору, сам договір відповідає вимогам закону в т.ч. Закону України «Про захист прав споживачів». Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, вважає, що первісний позов є необґрунтованим ті таким, що не підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачкою за первісним позовом в повному обсязі та своєчасно вносився мінімально необхідний платіж. Зустрічний позов, з урахуванням уточнень, підтримав з підстав викладених у ньому. Просив визнати частково недійсним кредитний договір в частині пункту яким передбачено накладення штрафу, а також пункт яким передбачена плата за управління кредитом оскільки вважає, що вказаний пункт передбачає «приховані відсотки», призводить до істотного дисбалансу інтересів споживача кредитних послуг, ставить його в несправедливе становище.

Заслухавши доводи представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до кредитного договору № 804/8/03/2008/840К/0485 від 21.03.2008 року банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Ціль кредитування споживчі цілі (п. 1.2). Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,49 % річних (п. 1.3.1). Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1 % в місяць від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п. 1.1 цього договору. За перший та останній місяць користування кредитом плата розраховується виходячи із фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом (п. 1.3.2). Строк, на який позичальнику надано кредит до 21.03.2018 року (п. 1.4). Повернення кредиту та сплата, передбачених п.п. 1.3.1, 1.3.2, платежів здійснюється шляхом перерахування на рахунок № 8501 МФО 352770 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту (п. 3.1.1). Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 793,99 доларів США (п. 3.3.2). Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця (п. 3.3.3). Кінцевий термін повернення кредиту 21.03.2018 року (п. 3.3.4). Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 3.4). Якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобовязань по цьому договору в наступному порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; витрати, повязані з моніторингом та супроводом кредиту; сума кредиту (п. 3.5). З метою виконання умови, передбаченої п. 3.5 цього договору, банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному обємі виконання позичальником своїх обовязків щодо необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим договором, самостійно розподіляє грошові кошти, внесені позичальником на розподільчий рахунок згідно черговості, передбаченої п. 3.5 цього договору або іншої черговості, встановленої на розсуд банку (п. 3.6). Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплатити нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку, передбаченому у п. 4.3.6 цього договору (п. 4.2.4). Позичальник зобовязаний: забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій передбачених п. 3.1 цього договору (п. 4.3.1); суворо дотримуватися положень цього договору (п. 4.3.2); сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених цим договором (п. 4.3.3). У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплата всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п. 4.3.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.1). У разі порушення позичальником вимог цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної цим договором, за кожен випадок (п. 5.2). Сторони керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років (п. 7.3). Усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром або вручені особисто за зазначеними адресами сторін (п. 8.3). Недійсність окремих положень цього договору не тягне за собою недійсність договору в цілому, оскільки можна припустити, що цей договір міг бути укладений без включення до нього таких положень (п. 8.5). Оригінал вказаного договору міститься в кредитній справі.

21.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 804/8/03/2008/840R/0485, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з договору № 804/8/03/2008/840К/0485 від 21.03.2008 року, в тому числі: повернути кредит у сумі 50000,00 доларів США до 21.03.2018 року; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49 % річних; сплатити платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня) (п. 1.1). Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2).

З вимог про дострокове стягнення кредитних коштів вбачається, що банк вимагає від позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 33563,04 долари США та 47283,84 грн. протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення банку. Проте, суду не надані підтвердження направлення вказаних вимог відповідачам за первісним позовом та їх отримання в порядку передбаченому п. 8.3 Кредитного договору.

З графіку погашення кредиту, оригінал якого міститься в кредитній справі, який підписаний сторонами вбачається, що сторонами узгоджено розміри платежів за договором та строки їх сплати. При цьому вбачається, що обовязковий мінімальний платіж складає 793,99 доларів США (графа 8) і до його складу входить обовязкова сплата частини тіла кредиту (графа 5) + відсотки в ідеалі (графа 6). Також вбачається, що комісія в ідеалі (графа 7) не входить до складу обовязково необхідного платежу.

З листа Херсонського РУ ПАТ КБ «Надра» вих. №354 від 12.02.2012 року вбачається, що банк визнає сплату позичальником ОСОБА_1 мінімально необхідної суми платежу за тілом кредиту та відсотками, але звертає увагу, що не сплачувалася комісія, яка передбачена у графіку погашення кредитної заборгованості.

З листа ОСОБА_1 від 07.02.2013 року цього ж дня отриманого ПАТ КБ «Надра» вбачається, що між сторонами виник спір з приводу додаткових платежів за кредитним договором, зокрема, у вказаному листі позичальник зазначає, що вона обізнана про необхідність щомісячно сплачувати плату за управління кредитом в розмірі 0,1% необхідній мінімальний платіж нею сплачувався своєчасно і жодних претензій від банку до неї не надходило до липня 2012 року.

З наданих суду оригіналів квитанцій які підтверджують погашення кредиту ОСОБА_1, а також розрахунку погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №804/8/03/2008/840к/0485 від 21.03.2008 року (т. 1 а.с. 147), який узгоджується з вказаними квитанціями вбачається, які платежі та у які строки вносилися позичальником на погашення кредиту. Зокрема, з розрахунку вбачається, що позичальником здебільшого сплачувалося в рахунок погашення кредиту по 800 доларів США щомісячно. Так, розрахунок зроблений за період з 21.03.2008 року по 03.02.2014 року тобто за 69,5 місяців. Якщо поділити загальну суму сплачену позичальником за вказаний період 56449,53 долари США на кількість місяців 60,5 = 812,22 доларів США в середньому сплачувалося позичальником на погашення кредиту. З викладеного вбачається, що на день звернення банку до суду з позовом ОСОБА_1 щомісячно вносився платіж в розмірі, що перевищує мінімально необхідний.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині дострокового стягнення заборгованості за кредитом банк у позовній заяві посилався на невнесення мінімально необхідного платежу в розмірі 793,99 долари США та невиконання відповідачами пунктів 4.3.2-4.3.4 кредитного договору та керувався п. 4.2.4 кредитного договору. Однак, вказані пункти кредитного договору містять положення про необхідність суворо дотримуватись положень цього договору (п. 4.3.2) пункт містить загальні положення і не є конкретизованим, необхідність сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у пп. 3.3.2, 3.3.3 цього договору (п. 4.3.3), у випадку порушення зобовязань за договором сплатити банку штрафні санкції згідно пп. 5.1-5.2 (п. 4.3.4).

При цьому п. 4.2.4 кредитного договору яким керувався банк обґрунтовуючи вимогу про дострокове стягнення грошових коштів містить положення про те, що банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначених п. 3.3.3 договору, а також у випадку передбаченому п. 4.3.6 в якому йдеться про передачу земельної ділянки у випадку її приватизації чи отримання у власність іншим шляхом.

В даному випадку, враховуючи що предметом іпотеки є квартира порушення п. 4.3.6 до вказаних правовідносин застосоване бути не може.

В п. 3.3.3 кредитного договору йдеться про внесення позичальником чергового мінімального платежу визначеного в п. 3.3.2 договору (793,99 доларів США), щомісячно до 18 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому суд виходить з того, що умови договору є обовязковими для обох його сторін.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Суд вбачає суперечності між п. 3.3.1 (згідно якого комісія входить до мінімально необхідного платежу) та п. 3.3.2 (розмір мінімально необхідного платежу) в сукупності з графіком кредиту (з яких вбачається, що комісія сплачується окремо).

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Враховуючи, що судом встановлено на день звернення до суду з первісним позовом банку щомісячне внесення позичальником на погашення кредиту суми, що перевищує мінімально необхідний платіж та керуючись п. 4.2.4 та 4.3.3 кредитного договору суд не вбачає передбачених законом та договором підстав для дострокового стягнення з відповідачів на користь позивача суми кредиту з урахуванням відсотків. З розрахунку наданого банком до матеріалів позову не вбачається, що позичальник має прострочку зі сплати тіла кредиту. Заборгованість з відсотків виникла через розподілення платежів внесених позичальником на першочергове погашення комісії, а потім інших платежів.

Щодо пені, яка нарахована банком відповідно до п. 5.1 кредитного договору, суд зауважує, що вказаний пункт відсилає до п. 4.3.5 договору згідно якого дострокова сплата платежів за договором здійснюється протягом 7 днів з дня отримання вимоги банку. До матеріалів справи вимоги банку до позичальника та поручителя долучені, але в порушення вимог п. 8.3 договору не долучені докази їх відправлення та отримання відповідачами. Суд вважає, що вимоги в цій частині на підставі п. 4.2.4 кредитного договору заявлені банком передчасно.

Щодо штрафу, банком не конкретизовано та не надано суду відповідних доказів про те який саме з перелічених в п. 5.2 кредитного договору підпунктів (4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10) порушено відповідачами в чому це порушення виразилося, якими доказами це підтверджується. Суд також вважає, що вимоги в цій частині на підставі п. 4.2.4 кредитного договору заявлені банком передчасно.

При цьому суд враховує, що кредитним договором не передбачено конкретної відповідальності за несвоєчасну сплату комісії (плати за управління кредитом) передбаченої п. 1.3.2 кредитного договору, яка згідно умов вказаного договору не входить до мінімально необхідного платежу. Суперечливі положення кредитного договору в цій частині мають тлумачитися на користь споживача.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні первісного позову як до позичальника так і до поручителя слід відмовити у повному обсязі.

При вирішенні зустрічного позову суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на день укладення договору кредиту), крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Суд не вбачає при укладенні між сторонами кредитного договору порушень прав позивачки як споживача.

Як вбачається з тексту кредитного договору, а також графіку погашення кредиту підписаного сторонами відповідачка-позивачка ОСОБА_1 була повідомлена і згодна з умовами кредитування, зокрема необхідністю сплачувати щомісячно плату за управління кредитом і те, що вона не входить до складу мінімально необхідного платежу, а також санкціями за порушення умов кредитного договору у виді штрафу та його розміром. Вказане вбачається і з її листа адресованого банку від 07.02.2013 року.

На думку суду, зустрічний позов в цій частині є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог про зобовязання банку здійснити перерахунок заборгованості зі сплати кредиту, вони, на думку суду також не підлягають задоволенню, виходячи з висновку суду про дійсність оспорюваних позичальником пунктів кредитного договору. Суд не заперечує право банку вимагати від позичальника сплати як щомісячної комісії так і штрафу, але при цьому банк має керуватися умовами укладеного між сторонами кредитного договору та вимогами чинного законодавства, а також надати відповідні докази.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що зустрічний позов також є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки інформація про платежі за кредитом була надана позичальнику зрозуміло і в необхідному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про дострокове стягнення кредитної заборгованості відмовити в повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання частково недійсним кредитного договору, зобовязання здійснити перерахунок суми заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.06.2015 року.

Суддя О. Ю. Кустов