Справа № 301/1958/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Дроботі В.В., Ігнатюка Б.Ю.,

при секретарі : Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 17 лютого 2015 року в справі за позовом прокурора Іршавського району в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вільхівської сільської ради Іршавського району та Управління держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення будівлі,-

в с т а н о в и л а :

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Іршавського районного суду від 17 лютого 2015 року, яким її зобов'язано повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку для виробництва товарної сільськогосподарської продукції площею 0,01 га, що розташована в с.Вільхівка, урочище «Біля траси», Іршавського району Закарпатської області, та привести зазначену земельну ділянку, яка належить на праві власності ОСОБА_2, у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові прокурора відмовити. Вказує на те, що вона не займала земельну ділянку ОСОБА_3, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю знаходиться у с.Нижнє Болотне, а зайнята нею земельна ділянка, згідно кадастрового та ситуаційного планів розташування, знаходиться за межами населеного пункту с.Вільхівки; що ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки, яка належала її матері ОСОБА_3, а тому звернення до суду з даним позовом в її інтересах прокуратурою вважає безпідставним; а також, що прокурор звертаючись із позовом в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2 не надав жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують, що позивачі через свій фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин не можуть самостійно здійснювати захист своїх порушених, не визнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Прокурор Іршавського району Фірка І.І. апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2, представники Вільхівської сільської ради Іршавського району, Управління держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_1 самовільно зайняла належну ОСОБА_2 земельну ділянку, на якій самочинно збудувала будівлю, а тому дійшов висновку про захист її земельних прав, у зв'язку з чим зобов'язав ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, НОМЕР_1 від 12.12.2003 року, належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,68 га., яка розташована на території с.Нижнього Болотного, яку їй було передано для виробництва товарної сільськогосподарської продукції (т.1 ас.3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що стверджується Актовим записом про смерть та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.1 а.с.151-153). Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем її майна за заповітом є її донька ОСОБА_2, яка спадщину прийняла, що стверджується листом приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа П.М. від 06.04.2012 року та заявою ОСОБА_2 приватному нотаріусу Ожеледа П.М. про прийняття нею спадщини (т.1 а.с.182-183), а тому вона належить їй з часу відкриття спадщини.

Однак, суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що вказана земельна ділянка ОСОБА_2 належить на праві власності, оскільки відповідно до ч.2 ст.1299 ЦК України (чинної на момент прийняття ОСОБА_2 спадщини) право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Проте державна реєстрація прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку не була зареєстрована в порядку, встановленому законом, що стверджується наданою прокурором інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2015 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.05.2015 року, виданих реєстраційною службою Іршавського районного управління юстиції на заяву прокурора Іршавського району Закарпатської області (т.3 а.с.168-170).

Згідно Актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства №22 від 21.03.2011 року, №30 від 28.03.2011 року, Акту обстеження земельної ділянки №004 від 21.03.2011 року, Протоколів про адміністративне правопорушення №005 від 21.03.2011 року, №009 від 28.03.2011 року, Приписів №015 від 21.03.2011 року, №022 від 21.03.2011 року та Постанов про накладення адміністративного стягнення №005 від 28.03.2011 року, №009 від 31.03.2011 року, складених державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель міськрайонного управління Держкомзему і м.Іршава і Іршавському районі Батрин В.В. слідує, що ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,01 га., яка розташована в с.Вільхівка, урочище «Біля траси», Іршавського району Закарпатської області.

Однак ОСОБА_3 за життя належала земельна ділянка площею 0,68 га., яка розташована на території с.Нижнього Болотного, що виключає розташування цієї земельної ділянки в с.Вільхівка, оскільки вказані населені пункти є окремими територіальними одиницями з чітко визначеною межею, яка відокремлює їх один від одного та від земель іншого призначення.

ОСОБА_3 у своїх поясненнях, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.54) стверджувала, що у неї немає пайової землі на тому місці де ОСОБА_1 будується магазин, так як у неї пай знаходиться на другій стороні через дорогу.

Як слідує з Державного акту на право приватної власності на землю, НОМЕР_1 від 12.12.2003 року, виданого ОСОБА_3, земельна ділянка площею 0,68 га., яка розташована на території с.Нижнього Болотного, цільове призначення для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, була надана їй на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району, архівна копія якого міститься в матеріалах справи (т.3 а.с.83), згідно якого Вільхівська сільська рада Іршавського району вирішила виділити земельні ділянки в натурі в контурах: 438, 342, 460, 457, 446, 545, 548, 540, 524, 527, 531, 528, 534, 543, 512, 513, 551, 836, 837, 967, 978, 899, 925, 929 в с.Нижнє Болотне та Вільхівка громадянам, власникам сертифікатів на земельну частку (пай). Отже зазначеним рішенням визначено вичерпний перелік місць-розташувань земельних ділянок, які виділялися власникам земельних паїв в натурі.

Згідно ситуаційного та кадастрового планів розташування незавершеного будівництва ОСОБА_1, виготовленого ТОВ «Експерт», земельна ділянка згідно картографічних матеріалів, яка зайнята відповідачкою, знаходиться в контурі №973, що стверджується матеріалами справи та листом начальника Іршавського районного відділу земельних ресурсів №1480 від 07.11.2006 року (т.1 а.с.83). Однак, в зазначеному контурі ОСОБА_3 земельна ділянка не виділялась.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, які б могли ідентифікувати належну ОСОБА_3, а згодом ОСОБА_2 земельну ділянку. Не є таким доказом наявний у матеріалах справи лист начальника Іршавського райвідділу земельних ресурсів від 07.11.2006 року №1480 (т.1 а.с.83), на який посилається прокурор Іршавського району у своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1, оскільки він спростовується вище наведеними обставинами.

За відсутності кадастрового номеру земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3, який би міг ідентифікувати її, належним доказом у справі могла би бути судова земельна експертиза. Однак, прокурор з відповідною заявою до суду про призначення такої експертизи в порядку, передбаченому ст.143 ЦПК України, не звертався.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди не дійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки прокурор Іршавського району Закарпатської області не довів та не подав суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачка ОСОБА_1 самовільно захопила належну ОСОБА_2 земельну ділянку, тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зобов'язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідачки про те, що прокурор звертаючись із позовом в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2 не надав жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують, що позивачі через свій фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин не можуть самостійно здійснювати захист своїх порушених, не визнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів, - не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться докази про те, що позивачі є особами похилого віку, малозабезпеченими, і через незадовільний стан здоров'я позбавлені можливості самостійно захищати свої права та інтереси, а тому прокурор відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» вправі був звертатися до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_3, (ОСОБА_2.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові прокурора відмовити, а апеляційну скаргу відповідачки задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 17 лютого 2015 року - скасувати.

У позові прокурора Іршавського району в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вільхівської сільської ради Іршавського району та Управління держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення будівлі - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :