Справа № 489/1137/15-ц
Номер провадження 2/489/1122/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 квітня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач 1), ОСОБА_2 (далі-позивач 2) до ОСОБА_3 (далі-відповідач 1), ОСОБА_4 (далі-відповідач 2), Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання право власності на квартиру,

встановив

У лютому 2015 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачами та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу квартири. Вказаний договір був оформлений на Універсальній товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000», право власності було зареєстровано в Миколаївському БТІ по ? частині. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак, на теперішній час через втрату оригіналу договору йому було відмовлено в державній реєстрації права власності на ? частину вказаної квартири.

Представником позивачів було подано заяву про залишення без розгляду вимог ОСОБА_2 та ухвалою від 17.03.2015 заяву було задоволено.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява у якій він просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

21.12.2001 між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, з одного боку і ОСОБА_3, та ОСОБА_4, з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Зазначений договір був оформлений на Універсальній товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» за № 4-118 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 18310 від 03.01.2002. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з технічного паспорту від 03.01.2002 право спільної часткової власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі набули право власності на квартиру АДРЕСА_1. Їх право посвідчене реєстраційним написом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Позивач вказує, що на даний час оригінал договору купівлі-продажу квартири втрачений і відновити його не можливо.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що оригінал договору купівлі-продажу квартири втрачено, а позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності позивач не може оформити своє право, тому воно підлягає захисту.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), ст. 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання право власності на частку квартири - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 4-118 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, укладений 21.12.2001 між ОСОБА_3, ОСОБА_4, з одного боку і ОСОБА_1, ОСОБА_2, з іншого боку та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв