Справа № 639/4317/15
№2/639/1419/15
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням , суд

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2015 року позивач звернулася до суд з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

19 червня 2015 року позивач змінила підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та просила визнати останню такою, що втратила право користування вищевказаним приміщенням на підставі вимог ст. ст. 319,391,405 ЦК України .

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 1 грудня 1995 року вона придбала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого Харківською товарною біржею. Нещодавно вона дізналася, що в належній їй на праві власності квартирі зареєстрована гр.. ОСОБА_2. З 1 грудня 1995 року ОСОБА_2 в квартирі не проживає, ніяких її речей в квартирі не має.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення відповідні вищевикладеному.

Відповідач у судове засідання не зявилася , була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи на підставі вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд , вислухав пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання .

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу .

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном .

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом ( ст. 319 ЦК).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом ( ст. 321 ЦК).

Судом встановлено , що відповідно до договору купівлі-продажу від 1 грудня 1995 року №Н4-766, посвідченого Харківською товарною біржею, позивач являється власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ( а. с. 12).

Відповідач у справі ОСОБА_2 є першим власником спірної квартири , що підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3 ( а. с. 8 ).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 1 грудня 1995 року з 18 жовтня 1995 року , після ОСОБА_2, власником спірної квартири став ОСОБА_3, у кого позивач придбала квартиру АДРЕСА_3 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, сусідка позивача підтвердила той факт, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не мешкає біля 15 років.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Наявність реєстрації відповідача за адресою спірної квартири, що належить позивачу на праві власності, порушує гарантовані Конституцією та законами України права власника, обумовлює додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, що потребують судового захисту.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наведені обставини підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення тощо, підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку, тому підлягає визнанню такою, що втратила право на користування житлом за відсутності у цьому житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, оскільки інше не встановлено домовленістю між нею та власником житла або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_2 доведені і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 такою , що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення , особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова