Справа № 161/2403/15-ц
Провадження № 2/161/1458/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Самохіній О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Волинського відділення № 1 АТ «Дельта банк» про стягнення коштів (повернення депозиту), -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідача 830 239,81 грн. депозитного вкладу, в тому числі суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 777 180,74 грн., 26% річних за фактичну кількість днів користування внеском в розмірі 46 683,72 грн. та 3% річних від простроченої суми внеску в розмірі 6 375,35 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 004-02582-120214, строком до 11 серпня 2014 року, під процентну ставку 24% річних та внесено готівкою до банку 500 000,00 грн.

28 квітня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 3900, строком до 25 жовтня 2014 року, під процентну ставку 26% річних та внесено готівкою до банку 800 290,00 грн.

Згідно однакових умов обох договорів (пункт 1.10.) вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даних договорів, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 4460, відкритий в установі банку.

Згідно щомісячних виписок за операціями по картковому рахунку (за серпень, вересень, жовтень) № 4460 усі кошти з вищезгаданих Договорів поступили на даний рахунок і частково були виплачені.

Станом на 01 лютого 2015 року із загальної суми 1 300 290,00 грн. (500 000,00 грн. + 800 290,00 грн.) не виплаченими залишилися кошти в розмірі 718 210.83 грн.

01 грудня 2014 року позивач письмово звернувся у відділення банку із заявою про отримання суми вкладу та процентів по ньому, як це передбачено п. 1.11. зазначеного договору. Проте листом за № 05-2634586 від 16.01.2015 року було повідомлено про можливість отримати кошти при безпосередньому зверненні в будь-якому відділенні банку. Однак, при зверненні в банк в чергове отримав відмову з посиланням на відсутність коштів.

Вважає односторонню відмову відповідача від належного виконання своїх зобовязань за Договором порушенням вимог ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1068 ЦК України. Вважає, що відповідач не виконав свої зобовязання по Договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 3900 «28» квітня 2014 року, щодо повернення суми Вкладу та процентів.

Відповідно до п. 1.4. Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 26% річних.

Відповідно до п. 1.3. Договору строк внеску до 25.10.2014 року.

Таким чином, відповідач мав би повернути відповідну суму внеску разом із сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу.

Станом на 01.02.2015 року невиплачена сума вкладу становить 718 210,83 грн.

Сума боргу із процентами становить 764 894,55 гривень (в т.ч. 718 210,83 грн. сума основного боргу, 46 683,72 грн. - 26% річних нарахованих згідно умов депозитного договору за період 01 листопада 2014 року - 01 лютого 2015 року).

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то норма ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором.

Сума заборгованості: 718 210,83 грн. Дата початку розрахунку: 01.11.2014 року. Дата закінчення розрахунку (включно): 16.02.2015 року. Отже, 58 969,91 грн. - збитки від інфляції, за період з 01.11.2014 року по 16.02.2015 року.

Процентна ставка за використання коштів: 3% річних. Таким чином, 6 375,35 грн. - 3% річних за використання коштів, за період з 01.11.2014 року по 16.02.2015 року.

Однак, на даний час сума внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідачем не повернута та не сплачена, що є порушенням умов договору.

Позивачем було направлено відповідачу лист від 09.12.2014 року про негайне перерахування суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору, однак, відповідач не вчинив жодних дій відповідно до змісту вказаного листа, як і не надав на нього відповідь.

Оскільки відповідач не повернув позивачу у визначені Договором строки суму внеску та суму нарахованих за користування ним процентів не сплатив, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обовязок був ним передбачений.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 830 239,81 грн. депозитного вкладу, в тому числі суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 777 180,74 грн., 26% річних за фактичну кількість днів користування внеском в розмірі 46 683,72 грн. та 3% річних від простроченої суми внеску в розмірі 6 375,35 грн.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги. З врахуванням того факту, що відповідачем було повернуто частину коштів та згідно банківської виписки від 31.03.2015 року сума боргу становить 663 763,13 грн., що є безспірною сумою визнаною банком, просив стягнути саме цю суму. При цьому заявив, що відмовляється від раніше заявлених вимог щодо стягнення сум нарахованих у звязку з інфляційними процесами та 3% річних. Тобто фактично зменшив заявлену суму до стягнення 663 763,13 грн. за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 004-02582-120214 від 12.02.2014 року та № 3600 від 28.04.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подавши заперечення проти позовної заяви та доповнення до заперечення проти позовної заяви, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 004-02582-120214, строком до 11 серпня 2014 року, під процентну ставку 24% річних та внесено готівкою до банку 500 000,00 грн. (а.с. 7).

28 квітня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 3900, строком до 25 жовтня 2014 року, під процентну ставку 26% річних та внесено готівкою до банку 800 290,00 грн. (а.с. 6).

Згідно однакових умов обох договорів (пункт 1.10.) вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даних договорів, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 4460, відкритий в установі банку.

Згідно щомісячних виписок за операціями по картковому рахунку (за серпень, вересень, жовтень) № 4460 усі кошти з вищезгаданих Договорів поступили на даний рахунок і частково були виплачені.

Станом на 01 лютого 2015 року із загальної суми 1 300 290,00 грн. (500 000,00 грн. + 800 290,00 грн.) не виплаченими залишилися кошти в розмірі 718 210.83 грн. (а.с. 9).

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу із завершенням встановленого договором строку (строковий вклад), за договором банківського вкладу (депозиту), незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

01 грудня 2014 року позивач письмово звернувся у відділення банку із заявою про отримання суми вкладу та процентів по ньому, як це передбачено п. 1.11. зазначеного договору (а.с. 14). Проте листом за № 05-2634586 від 16.01.2015 року було повідомлено про можливість отримати кошти при безпосередньому зверненні в будь-якому відділенні банку (а.с. 23). Однак, при зверненні в банк в чергове отримав відмову з посиланням на відсутність коштів.

Пунктом 2.1. зазначено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором. Повним виконанням банком своїх зобовязань є повернення повністю суми вкладу та процентів.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Таким чином позивач, як вкладник вправі вимагати повернення його вкладів від відповідача.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відмова відповідача у видачі всієї суми вкладу відповідачу обмежила його право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, що є грубим порушенням ст. 41 Конституції України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов цього договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно заяви позивача встановлено, що згідно банківської виписки від 31.03.2015 року сума боргу становить 663 763,13 грн., що є безспірною сумою визнаною банком.

Таким чином, суд дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач не виконав своє зобовязання щодо повернення банківського вкладу у строки та порядку визначеного договором та вимогами чинного законодавства, тому слід з нього стягнути сума боргу в розмірі 663 763,13 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави 3 654,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 209, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 4, 526, 530, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_3 вклад в розмірі 663 763,13 (шістсот шістдесят три тисячі сімсот шістдесят три гривні тринадцять копійок) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь держави 3 654,00 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук