Справа № 204/3416/15-ц
Провадження № 2/204/1681/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Данілян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Дніпропетровського регіонального управління Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відмову відповідача в поверненні суми вкладу та процентів по ньому такою, що не відповідає вимогам закону; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, а саме суму вкладу у розмірі 5 000 доларів США; стягнути з відповідача три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 530,73 грн., збитки у розмірі 500,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 15 жовтня 2014 року вона та відповідач уклали договір-заяву банківського строкового вкладу № 307231/24669/7-14 «Нові гроші», відповідно до якого позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у сумі 5 000,00 доларів США, що на час звернення до суду відповідно до офіційного курсу НБУ становить 104 150,00 грн. Протягом 2015 року вона неодноразово зверталася до банку з вимогою про повернення вкладу та процентів по ньому. Але листом, який вона одержала в травні 2015 року від банку їй було фактично відмовлено в одержані депозиту, що вона вважає противоправним. Вважає односторонню відмову відповідача по справі порушенням взятих на себе зобовязань. Крім того зазначила, що оскільки відповідачем порушено строки виконання зобовязання на її користь підлягають стягненню на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних з урахуванням індексу інфляції. Просила позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та відповідач уклали договір-заяву банківського строкового вкладу «Нові гроші» № 307231/24669/7-14 (а.с. 4).

На виконання умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 5 000,00 доларів США, що підтверджується квитанціями з № 1 по № 25 від 15.10.2014 року кожна на суму 200,00 доларів США, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 15-27).

За умовами договору позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США строком до 15 травня 2015 року з процентною ставкою за користування кредитом 12,5 0 % річних.

Позивач звернулася з заявою до відповідача та просила банк повернути суму вкладу, одразу після спливу строку, на який було укладено договір. Проте відповідач не повернув суму депозитного вкладу, чим порушив права позивача.

Згідно виписки АТ Банк "Фінанси та Кредит" залишок на депозитному рахунку позивача станом на 15.05.2015 року становить 5 000,00 доларів США, що дорівнює 102 846,67 грн. (а.с.6). В попередньому судовому засіданні позивач зазначила, що проценти їй було виплачено, неповернутою залишилася лише сума депозитного вкладу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі , у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 5 ст. 1061 ЦК України передбачено обов'язок банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу у розмірі , встановленому договором банківського вкладу.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Станом на 27 травня 2015 року відповідач суму грошових коштів в повному обсязі позивачу не повернув, свої зобов'язання за договором банківського вкладу не виконав, що змусило позивача звернутися до суду.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічної позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс 13, відповідно до якої з банку на користь вкладника слід стягувати проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладу за вищезазначеним договором є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 5 000 доларів США, є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних суд зазначає наступне.

Позивачем до стягнення предявлено 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 530,73 грн. при цьому період розрахунку який становить, з 16.05.2015 року по 16.07.2015 року 62 дні. Суд погоджується із таким розрахунком та вважає, що вимоги в частині стягнення 3% річних за прострочення виконання зобовязання підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення 500,00 грн. збитків за надання правової допомоги задоволенню не підлягають, оскільки витрати сторони на правову допомогу не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України.

Згідно розяснень наданих у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, відповідно до частини першої статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 16.07.2015 року НБУ встановив офіційний курс валюти: 1 долар США -22,1072 грн. Таким чином 5 000,00 доларів США х 22,1072 грн. - дорівнює 110 536,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір у розмірі 1 110,67 грн.

На підставі ст.ст. 22, 526, 610, 611, 625, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 58-60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Дніпропетровського регіонального управління Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Дніпропетровського регіонального управління Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) за договором банківського вкладу від 15 жовтня 2014 року № 307231/24669/7-14 суму банківського вкладу у розмірі 5 000,00 (пять тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення дорівнює 110 536,00 грн. (сто десять тисяч пятсот тридцять шість гривень, 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Дніпропетровського регіонального управління Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 3% річних у розмірі 530,73 грн. (пятсот тридцять гривень, 73 копійки).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Дніпропетровського регіонального управління Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» () на користь держави судовий збір у розмірі 1 110,67 грн. (одна тисяча сто десять гривень, 67 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Л. Черкез