АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Усика Г.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Закрите акціонерне товариство «Авіакомпанія Воларе» про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт з належного йому на праві власності майна, а саме квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порядку виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві про виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.07.2009 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу в межах спадкового майна, накладено арешт, проте арешт був накладений на належне йому майно. Зазначав, що він звертався до відповідача із заявою про зняття арешту з майна, яка не була задоволена з посиланням на те, що він не є стороною виконавчого провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2015 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Закрите акціонерне товариство «Авіакомпанія Воларе» про звільнення майна з-під арешту - відмовлено.

Справа № 761/9783/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/6944/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального права, а саме

позивач вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взяв до уваги той факт, що арешт накладений на майно ОСОБА_1, який не є боржником у даному виконавчому провадженні, а тому арешт накладений на його майно повинен бути знятий. Також апелянт вказує на те, що відповідачем у вказаній справі має бути державна виконавча служба, яка здійснює таке виконавче провадження і яка повинна виконати рішення суду про зняття арешту, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про місце і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Тому, в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи обставини справи, апеляційним судом на підставі витягу з реєстру встановлено, що 16.03.2009 та 25.03.2009 було зареєстровано обтяження у вигляді арешту на належне позивачу мано:

§ квартиру АДРЕСА_1;

§ квартиру АДРЕСА_2;

§ квартиру АДРЕСА_3

Заявником щодо обтяження на квартиру АДРЕСА_3 є Солом'янський районний суд м. Києва згідно ухвали № 2-1841/09 від 12.03.2009. Щодо іншого майна - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2009 (т.1 а.с.5).

Виходячи з заявлених позовних вимог, предметом спору є арешт накладений на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_3

Матеріали справи місять копію виконавчого провадження № 642/2 (номер за ЄДРВП: 38487269) стосовно виконавчого листа № 2-1841/09 від 27.10.2010 виданого Солом'янським районним судом м. Києва (т1 а.с.74-247, т.2 а.с.1-126). Тобто матеріали вказаного виконавчого провадження не мають відношення до обтяження щодо майна позивача, яке було застосовано раніше. Разом з тим, вказані матеріали місять лист голови Солом'янського районного суду м. Києва № 361/15 від 06.01.2015 адресованого Начальнику відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, з якого вбачається, що ухвалою суду від 30.01.2014 скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.03.2009 в частині накладення арешту на квартири, які належать ОСОБА_1, а саме: квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2. Дана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася (т.2 а.с.125).

Отже, на час розгляду справи, застосовані судом заходи забезпечення позову скасовані, а питання щодо виключення майна з єдиного реєстру обтяжень, виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не належить до компетенції відділу державної виконавчої служби.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що даний позов пред'явлений до неналежного відповідача, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновку суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, як з огляду на викладене, так і виходячи з наступного.

Частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові на звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, зазначеною нормою вказаного закону передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє в силу закону чи договору майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» Верховний Суд України роз'яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Оскільки правовідносини є аналогічними, то і у справі з предметом позову - звільнення майна з під арешту, відповідачем може бути боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відділ державної виконавчої служби може бути залучено якості третьої особи.

А отже обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, щодо безпідставності позовних вимог у зв'язку з їх пред'явленням до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Хоча рішення суду є недостатньо вмотивованим, проте ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: