У х в а л а

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2008 року він з відповідачем уклав договір позики, згідно якого передав відповідачу в борг грошові кошти у розмірі 125 тис. грн зі строком їх повернення до 06 жовтня 2009 року. У забезпечення виконання договору позики було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна відповідачеві квартира АДРЕСА_1, загальною площею 65,68 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, що належить ОСОБА_5

Посилаючись на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач неодноразово направляв на її адресу письмові вимоги про звільнення квартири, які залишились без задоволення, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд в рахунок погашення неповернутої суми основного боргу в розмірі 125 тис. грн звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,68 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, що належить ОСОБА_5 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою якою-небудь особою - покупцем, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з отриманням правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення продажу предмету іпотеки за початковою ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за суму заборгованості у розмірі 125 тис. грн та в будь-якому випадку не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 за договором позики від 06 жовтня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лігутою Л.В. за реєстром № 5252, в розмірі неповернутої суми основного боргу 125 тис. грн, звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,68 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого УЖКГ Криворізької міської ради від 28 вересня 2007 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі Іпотечного договору від 06 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лігутою Л.В. за реєстром № 5253) ОСОБА_4, з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою якою-небудь особою-покупцем, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з отриманням правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ОСОБА_4 всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки за початковою ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за суму заборгованості у розмірі 125 тис. грн та в будь-якому випадку не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання боржником своїх зобов'язань за договором позики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи містять докази виконання відповідачем її боргових зобов'язань, що підтверджено журналом погашення позики за договором від 06 жовтня 2008 року, заведеного відповідно до вимог п. 3 зазначеного договору позики. Оскільки боргові зобов'язання відповідач виконала, то підстави для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що отримання спірних коштів згідно із журналом погашення позики визнано ОСОБА_4, а з посиланнями останнього на те, що вказані кошти отримані ним на погашення інших боргових зобов'язань, а саме в рахунок повернення позики отриманої донькою відповідача - ОСОБА_7, не можна погодитись, оскільки доказів укладення договорів позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 матеріали справи не містять.

До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко