Справа № 755/9411/15-ц
"22" липня 2015 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого - судді САВЛУК Т.В.
при секретарі Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.
22 липня 2015 року представник позивача ОСОБА_4, в порядку ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті, подав заяву, про зміну позовних вимог, відповідно до поданої заяви, позивач просив суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Позивач та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його уповноваженого представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки відповідачів просять ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.
Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1. (а.с.9-10)
Згідно відомостей, викладених у довідці Відділення №3 Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (форма №3) від 24 квітня 2015 р., в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 ( з 24.02.2011 року); ОСОБА_2 (з 23.09.2011 року); ОСОБА_3 ( з 16.11.2012 року). (а.с.1 3)
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
За вимог ст.169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.
Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.
Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки в 2010 році відповідачі добровільно виселились з квартири та забрали свої особисті речі, однак відповідачами не виконано зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
Факт відсутності відповідачів за місцем фактичної реєстрації, позивачем доведено долученими до справи доказами, а саме: Актами від 09 січня 2015 року, 02 березня 2015 року та 08 травня 2015 року, які складено мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які підтвердили відсутність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації з 2010 року.
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстрації за останнім місцем проживання. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки після укладання договору купівлі-продажу квартири відповідачі добровільно виселились з квартири та забрали свої особисті речі, однак всупереч умов п.8 Договору купівлі-продажу квартири відповідачами не виконано зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст.158, 169 Житлового кодексу України, ст.391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_2 усунути порушення прав ОСОБА_1, власника квартири АДРЕСА_1, на розпорядження та користування квартирою шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_3 усунути порушення прав ОСОБА_1, власника квартири АДРЕСА_1, на розпорядження та користування квартирою шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання відповідачем копії судового рішення.