АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7156/15 Справа № 199/9952/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну черговості та надання права на спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року, та після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, заповіту за життя вона не складала. Спадкоємицею першої черги за правом представлення є онука ОСОБА_4 ОСОБА_2, та спадкоємицею третьої черги є її двоюрідна сестра ОСОБА_3 Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2014 року встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час опікувалась та надавала допомогу спадкодавцю ОСОБА_4, яка знаходилася у безпорадному стані. Відповідач взагалі не надавала ніякої допомоги своїй бабусі, не доглядала її та не опікувалася нею.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд змінити черговість одержання права на спадкування майна після ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року, та надати їй, як спадкоємцю третьої черги, право на спадкування після ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року, разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року позовні вимоги позивача задоволені. Змінено черговість одержання права на спадкування майна після ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року, та надано спадкоємцю третьої черги ОСОБА_3 право на спадкування майна після ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року, разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4, що встановлено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2014 року.

ОСОБА_4 померла 15.05.2013 року, актовий запис №767. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, заповіту за життя вона не складала. Спадкоємицею першої черги за правом представлення є онука ОСОБА_4 ОСОБА_2, та спадкоємицею третьої черги є її двоюрідна сестра ОСОБА_3

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення її від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час опікувалась та надавала допомогу спадкодавцю ОСОБА_4, яка знаходилась у безпорадному стані.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що декілька років перед смертю ОСОБА_4 дуже хворіла на хронічну печінкову недостатність та цироз печінки, що у свою чергу стало причиною смерті. Позивач тривалий час доглядала її, займалась лікуванням та опікувалась нею. Похованням ОСОБА_4 також займалась позивач.

Згідно з випискою з амбулаторної картки хворої від 01.04.2014 року, ОСОБА_4 тривалий час страждала ішемічною хворобою серця, дифузним кардіосклерозом, ожирінням четвертої стадії, а після травми хребта з 2010 року не могла самостійно підніматися та пересуватися, у звязку з чим потребувала постійного стороннього догляду та періодичного лікування в умовах стаціонару.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2014 року, яке набрало чинності, встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час опікувалась та надавала допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 та з того, що позивач надала належні докази про те, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_4, які б надавали право змінити чергу спадкування у відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на те, що підставами для задоволення даного позову є сукупність наступних юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг; 2) матеріальне забезпечення; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця. Для задоволення позову необхідна наявність всіх пяти зазначених обставин. Однак, суд не встановив, чи померла мала скрутне матеріальне становище, а також чи надавала позивачка матеріальне забезпечення ОСОБА_4

Однак з такими доводами апелянта погодитися не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 хворіла на хронічну печінкову недостатність та цироз печінки, що у свою чергу стало причиною смерті. Згідно з випискою з амбулаторної картки хворої від 01.04.2014 року, ОСОБА_4 тривалий час страждала ішемічною хворобою серця, дифузним кардіосклерозом, ожирінням четвертої стадії, а після травми хребта з 2010 року потребувала постійного стороннього догляду та періодичного лікування в умовах стаціонару.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час опікувалась та надавала допомогу спадкодавцю ОСОБА_4, яка знаходилася у безпорадному стані, що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2014 року та повторному доказуванню цей факт не підлягає, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Вищевказане свідчить про те, що є всі підстави для надання позивачу права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_8