У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - Дідохи Ілони Зіновіївни - на рішення апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2006 року її мати - ОСОБА_8 - продала ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1, проте покупець за придбану квартиру кошти не сплачував, а продавець їх не отримувала. Враховуючи викладене та те, що на момент укладення договору купівлі-продажу у квартирі була зареєстрована неповнолітня дитина, а дозволу на відчуження житла орган опіки і піклування не надавав, позивач просила визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрьоменка В.В., Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 26 грудня 2006 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменком В.В., зареєстрований у реєстрі № 1282.

У касаційній скарзі представник ПАТ «ОТП Банк» - Дідоха І.З. - порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення оспорюваного договору були відсутні права неповнолітньої дитини на спірну квартиру, оскільки сторонами подавалися докази зазначеного - заява ОСОБА_8 від 26 грудня 2006 року та довідка від 26 грудня 2006 року № 2678, а також продавець квартири не є матір'ю ОСОБА_7 та особою, яка її замінює, вона є його бабусею, доказів того, що ОСОБА_8 на момент укладення договору купівлі-продажу була опікуном неповнолітнього ОСОБА_7, не надано.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_7 проживав у АДРЕСА_1 і мав право на користування нею. В такому випадку згідно із ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» відчуження вказаної квартири могло бути проведене лише за попереднім дозволом органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Оскільки такого дозволу при укладенні 26 грудня 2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 договору купівлі-продажу квартири не було, то виходячи з наведеного на підставі ч. 1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України суд визнав цей правочин недійсним.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом апеляційної інстанції, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_8 Право на проживання в цьому будинку і користування нею мав неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_12

Системний аналіз положень ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності або право на користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

З урахуванням того, що ОСОБА_8 не була матір'ю ОСОБА_7 або особою, яка її замінює, то вона могла розпоряджатися належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 без попереднього дозволу органу опіки та піклування на проведення його відчуження.

Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того, чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, неповнолітні, якщо власник не є їхнім батьком або ж особою, яка його замінює.

З огляду на викладене, коли судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу є недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, як такий, що суперечить ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», а вказаний закон, виходячи із встановлених обставин, не поширюється на правовідносини, що виникли з приводу його укладення, то оскаржуване рішення відповідно до ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - Дідохи Ілони Зіновіївни - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року скасувати, залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко В.І. Мартинюк Г.І. Мостова