У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_8, поданою представником - ОСОБА_9, на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 2 жовтня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір зі змінами і доповненнями від 15 липня 2009 року № 1 та від 7 червня 2011 року № 2, за умовами якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 29 397 доларів США на строк до 14 листопада 2018 року включно зі сплатою 13,2 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 2 жовтня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, 3 лютого 2010 року між банком, ОСОБА_4 та поручителями: ОСОБА_6, ОСОБА_8, було укладено два окремих договори поруки, а 8 червня 2011 року між банком, ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_7 було укладено договір поруки. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_4 укладено договір застави із змінами та доповненнями від 7 червня 2011 року, за умовами якого остання передала в іпотеку банку належне їй на праві власності рухоме майно, а саме - автомобіль марки ТОYОТА Саmrу 2.4 L, державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 15 серпня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 642 грн 68 коп., а на вимоги про погашення боргу відповідачі не реагували.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Креді Агріколь Банк» просило суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 642 грн 68 коп.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2014 року, позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2008 року в розмірі 200 642 грн 68 коп. та судові витрати в розмірі 2 186 грн 43 коп. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2008 року в розмірі 200 642 грн 68 коп. та судові витрати в розмірі 2 186 грн 43 коп. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2008 року в розмірі 200 642 грн 68 коп. та судові витрати в розмірі 2 186 грн 43 коп. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2008 року в розмірі 200 642 грн 68 коп. та судові витрати в розмірі 2 186 грн 43 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в особі представника - ОСОБА_9, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «Креді Агріколь Банк», суд першої інстанції виходив із того, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а боржник, позичальник, не здійснив оплату по кредиту та нарахованим процентам, у результаті чого утворилась заборгованість. При цьому в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що оскільки позивач у визначений законом строк, а також у спосіб, передбачений договорами поруки, пред'явив до поручителів відповідну вимогу, підстави вважати поруку припиненою відсутні.

Проте погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційного суду щодо вимог до поручителя ОСОБА_8 не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 2 жовтня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір зі змінами і доповненнями № 1 від 15 липня 2009 року та № 2 від 7 червня 2011 року, за умовами якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 29 397 доларів США на строк до 14 листопада 2018 року включно зі сплатою 13,2 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 2 жовтня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, 3 лютого 2010 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 та поручителями: ОСОБА_6, ОСОБА_8, було укладено два окремих договори поруки, а 8 червня 2011 року між банком, ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Абзацом 2 п. 1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит банку щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з графіком погашення заборгованості за кредитним договором (додаток № 1).

При цьому у п. 3.2.5 цього договору передбачено право банку у разі несплати позичальником заборгованості за кредитом (частиною кредиту) згідно з п. 1.1 договору та/або процентів за користування кредитом згідно з п. 2.4 договору банк протягом 30 днів направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій.

У п. 3.2.6 кредитного договору між сторонами передбачено, що невиконання зобов'язання по повному погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів з дня направлення повідомлення дає право банку шляхом направлення вимоги вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за кредитом, штрафів та пені.

Судом безспірно встановлено, що прострочення кредитної заборгованості почалося з серпня 2012 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 7) прострочення заборгованості відбулось з серпня 2012 року, однак зазначений розрахунок містить лише розрахунок пені, у матеріалах справи відсутній розрахунок по щомісячним платежам та процентам.

Отже, апеляційний суд не встановив, коли позичальник перестав сплачувати щомісячні платежі та проценти, тобто не встановив настання строку виконання основного зобов'язання ОСОБА_4, і наданий банком розрахунок заборгованості не перевірив.

Також апеляційний суд не врахував, що прострочення заборгованості за кредитним договором відбулось з серпня 2012 року, тобто з цього часу у ПАТ «Креді Агріколь Банк» виникло право звернутися з вимогою до поручителя ОСОБА_8 протягом наступних 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року № 6-155 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не встановив строк виконання основного зобов'язання позичальником, не визначився з датою спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України для звернення кредитора з вимогою про виконання основного зобов'язання, не врахував, що вказаний строк обчислюється з моменту коли кредитор мав би направити вимогу, а не коли направив і тим частим штучно збільшуючи визначений законом строк та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи судом не встановлені, ухвала апеляційного суду в частині вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових рішень в частині позовних вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, то підстав для скасування їх в цій частині немає, оскільки зазначені учасники процесу судових рішень не оскаржували та не уповноважували ОСОБА_8 на представництво їх інтересів.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336 - 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану представником - ОСОБА_9, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2014 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко