Справа № 490/3367/15-ц
н/п 2/490/2860/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

19 травня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_13.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та повернення нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, що був укладений 24.12.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Яновською Світланою Олександрівною за реєстровим №4710.

Повернути сторони у первісний стан шляхом повернення квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в рохзмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г.В.ПОДЗІГУН

справа №490/3367/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_13.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та повернення нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 в якому просила розірвати договір довічного утримання, що був укладений між сторонами 24.12.2003 року та посвідчений приватним нотаріусом Яновською Світланою Олександрівною за реєстровим №4710 та повернути у її власність квартиру АДРЕСА_1.

В обгрунтування вимог позову вказувала, що відповідач не виконував визначені вказаним договором обов'язки щодо її утримання, не забезпечував її харчами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, у зв'язку з чим просила про задоволення позову.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили про їх задоволення.

Відповідач та його представник вимоги позову не визнали.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4

24.12.2003 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, згідно умов данного договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_4 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язався довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи її харчами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, залишивши вищевказану квартиру в її безкоштовному довічному користуванні. Договір посвідчений приватним нотаріусом Яновською Світланою Олександрівною за реєстровим №4710.

Згідно з приписами п.9 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України до договору, що був укладений сторонами до 01 січня 2004 року мають застосовуватися правила Глави 57 ЦК України щодо підстав, порядку і наслідків розірвання договору довічного утримання.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, підставою для розірвання договору довічного утримання є факт невиконання або неналежного виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

На підставі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, ОСОБА_4 порушує умови договору довічного утримання на протязі більш ніж 11 років, оскільки не забезпечує її харчуванням, одягом та ліками, не надає необхідної допомоги. При цьому весь час дії договору вона утримує себе за власні кошти. Також вказувала, що відповідач та його дружина не працюють, постійних джерел доходу не мають, відповідач отримує пенсію втричі меншу за її пенсію, у звязку з чим постійно беруть у неї грошові кошти. При цьому 30.01.2015 року позивачка перенесла інсульт та три дні знаходилась в безпорадному стані, так як відповідач відмовився від її госпіталізації до медичного закладу, оскільки, на її думку, бажав її смерті. Після таких дій відповідача позивачка звернулась до суду.

Крім пояснень позивачки, факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків.

Як показав свідок ОСОБА_6, вона є подругою позивачки, знає її більш ніж 30 років. Позивачка захворіла рік тому, після чого не мала можливості самостійно пересуватись, стала ходити на милицях. 2-3 рази на тиждень свідок приходила до подруги, допомогала, купляла продукти, готувала їжу. При цьому свідок вказувала, що відповідач іноді купляв матері продукти, але брав за це гроші. Його дружина ОСОБА_7 протягом місяця жила у позивачки та допомогала їй, але вимагала за свій догляд гроші в розмірі 1000 грн., які були сплачені їй ОСОБА_1 30.01.2015 року ОСОБА_1 було паралізовано, однак відповідач залишив її в безпорадному стані, після чого вона зателефонувала сусідці, яка прийшла до квартири та побачила, що ОСОБА_1 була голодна та не мала навіть води щоб прийняти ліки.

Як показала свідок ОСОБА_8, вона знає позивачку більш ніж 15 років, вони проживають по сусідству. Зі слів позивачки знає, що остання уклала з відповідачем договір довічного утримання передавши йому у власність свою квартиру. Коли у позивачки стався інсульт, вона телефонувала свідку та просила щоб та прийшла до неї та викликала швидку медичну допомогу. Коли свідок потрапила до квартири, побачила, що ОСОБА_1 перебувала у безпорадному стані, у неї не було ні їжи, ні води. Відповідача жодного разу у квартирі свідок не бачила, свої обов'язки щодо утримання матері він не виконував, на що ОСОБА_1 неоднаразово скаржилась свідку та просила її викликати нотаріуса, який посвідчував договір довічного утримання, щоб його скасувати. Коли про інсульт стало відомо старшому сину позивачки ОСОБА_9, він забрав мати до себе та забезпечив доглядом та медичною допомогою.

Як показав свідок ОСОБА_10, він є сусідом, знає її 10 років. На прохання ОСОБА_9 допомагав йому забирати мати після інсульту, при цьому вона була паралізована, знаходилась у квартирі сама та скаржилась, що її покинули відповідач та його дружина у безпорадному стані.

Як показав свідок ОСОБА_11, вона є дружиною старшого сина позивачки - ОСОБА_9, знає позивачку приблизно 40 років. Про договір довічного утримання їй стало відомо три роки тому. Також зазначила, що відповідач не виконував обов'язки по утриманню матері, не надава їй допомоги, лише іноді купляв продукти за її гроші. Коли їм стало відомо про інсульт, вони з чоловіком приїхали до квартири позивачки та знайшли її у безпорадному стані, брудну, голодну, після чого викликали лікарів, надали необхідну медичну допомогу та забрали жити до себе.

Покази свідка ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки вона є дружиною відповідача та зацікавлена у віришенні даної справи.

Відповідач в судовому засіданні суду пояснив, що передбачені договором довічного утримання обов'язки виконував належним чином, надавав матері необхідну допомогу, купляв їжу, на яку витрачав приблизно 1500-2000 грн. на місяць, на ліки - 700 грн. щомісячно. При цьому пояснити суду де він брав такі грошові кошти при пенсії у розмірі 1150 грн. не зміг. Також відповідач не зміг назвати суду найменування придбаних ним ліків, а також не мав інформації щодо діагнозу матері та перенесеного нею в 2014 році захворювання.

Згідно довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_1 від 01.04.2015 року УПФУ розмір її пенсії за березень 2015 року становить 2998,96 грн. При цьому судом встановлено, що розмір пенсії відповідача за той самий місяць становить 1147,29 грн.

Згідно виписки з амбулаторної картки хворої ОСОБА_1 від 06.05.2015 року №359/5, 30.01.2015 року вона перенесла гострий черепно-мозковий крововилив з лівостороннім геміпарозом, дізертрією. Від стаціонарного лікування її син ОСОБА_4 відмовився, про що свідчить розписка в амбулаторній картці. Хвора лікувалася дома під наглядом невропотолага та дільничного лікаря. З 18.03.2015 року мешкає за адресою старшого сина ОСОБА_9 в АДРЕСА_2. Хвора самостійно не пересувається, сама себе не обслуговує, функція самообслуговування повністю втрачена. Потребує постійного догляду з боку інших осіб.

Твердження відповідача про те, що він бажав лікувати матір, яка сама відмовилась від лікування, спростовується вищевказаним письмовим доказазом, який свідчить, що стан здоров'я позивачки не давав їй можливості вирішувати питання щодо своєї госпіталізації або відмови від такої. Крім того, як зазначено вище, відповідач написав письмову відмову від госпіталізації. Також пояснення відповідача спростовуються поясненнями самої ОСОБА_1, яка в судовму засіданні пояснила, що від госпіталізації не відмовлялась.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 протягом 2003-2014 років неналежно виконував обов'язки набувача за укладеним 24.12.2003 року між сторонами договором довічного утримання, а після інсульту позивачки, що стався 30.01.2015 року взагалі залишив ОСОБА_1 у безпорадному стані, що у відповідності до вимог ст.755 ЦК України підставою для розірвання вказаного договору.

Тому слід розірвати договір довічного утримання, укладений 24.12.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Яновською Світланою Олександрівною за реєстровим №4710 та повернути сторони в первісний стан, шляхом повернення квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1.

За такого позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 24.12.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Яновською Світланою Олександрівною за реєстровим №4710.

Повернути сторони у первісний стан, шляхом повернення квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г.В.ПОДЗІГУН