Номер провадження: 22-ц/785/3578/15
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Сидоренко І.П.,

суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Надра" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Родеф", ПАТ "КБ "Надра" про визнання договору поруки припиненим, -

встановила:

07 травня 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Родеф" та ПАТ "КБ "Надра" про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 20 липня 2007р. між ВАТ КБ "Надра" (зараз ПАТ КБ"Надра") та ТОВ "Родеф" було укладено кредитний договір, за умовами якого ТОВ "Родеф" отримало ліміт кредитування в розмірі 5000000грн. на строк до 20 липня 2009р. зі сплатою 17 % річних, якщо строк користування траншем не перевищує 45 днів та 18,9 % річних, якщо строк користування траншем перевищує 110 днів.

На забезпечення виконання умов кредитного договору в цей же день банком з ним та ОСОБА_3 було укладено договори поруки.

З рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013р. у справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до нього та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором він дізнався про наявність додаткових угод від 9 квітня 2008р. та від 26червня 2008р., відповідно до яких було збільшено процентну ставку за користування кредитною лінією до 20,9 % та 23 % відповідно.

Позивач, посилаючись на те, що збільшення обсягу його відповідальності як поручителя додатковими угодами, про які його банк не повідомив, є підставами для визнання договору поруки припиненим. Тому позивач просив суд визнати договір поруки від 20 липня 2007р., укладений між ним та ПАТ КБ "Надра" припиненим.

Заочним рішенням суду від 26 травня 2014р. позов ОСОБА_2 було задоволено (а.с.28-30).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2014р. зазначене заочне рішення суду було скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.66).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014р. позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано припиненим з 9 квітня 2008р. договір поруки від 20 липня 2007р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Надра". Вирішено питання судових витрат (а.с.76-78).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2014р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014р. було скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.108-110).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18 лютого 2015р. рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014р. було скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.134-135).

Судом касаційної інстанції було звернуто увагу суду на те, що апеляційний суд не встановив, які саме дії ОСОБА_2 як поручителя свідчать про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї особистої відповідальності як поручителя, фактично поклавши в основу свого висновку припущення про таку згоду, яке ґрунтується на самому лише факті того, що ОСОБА_2 є генеральним директором ТОВ "Родеф". Суд вказав, що висновок про припинення поруки залежить від встановленого судом факту надання чи ненадання поручителем згоди на зміну зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Крім того, ВССУ звернув увагу суду на вимоги ч. 2 ст. 223 ЦПК України та необхідність з'ясувати, чи оспорював ОСОБА_2 договір поруки з цих самих підстав під час ухвалення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013р. про стягнення з нього кредитної заборгованості, оскільки після набрання рішення суду законної сили сторонам забороняється оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Надра" ставиться питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014р. з ухваленням рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволені позову, при цьому апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки додаткова угода до кредитного договору за № 24 від 09 квітня 2008р. була підписана особисто ОСОБА_2, як директором ТОВ "Родеф". Апелянт вказав, що усі наявні договори по взаємовідносинам з Банком підписувала одна і та ж особа, яка виступала в якості як службової так і фізичної особи. Апелянт вважає, що особисте підписання позивачем указаних договорів є чітким встановленим фактом про інформованості його як фізичної особи про зміну зобов'язання, а факт не заперечення проти цього під час укладення додаткової угоди фактично і є усною згодою на їх зміну (а.с.82-84).

Справа розглянута у відсутності представника Банку, який неодноразово сповіщався про слухання справи, але не з'явився і не сповістив про причини неявки до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як фізична особа поручитель, не знав та не давав згоди на збільшення процентної ставки за кредитним договором від 20 липня 2007р., укладеним між банком та ТОВ "Родеф".

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 20 липня 2007р. між ТОВ "Родеф" та ВАТ КБ "Надра" (зараз ПАТ КБ "Надра") укладено кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування за №05/07/2007/980-К/416 у розмірі 5000000грн. на строк до 20 липня 2009р. зі сплатою 17 % річних, якщо користування траншем не перевищує 45 днів та 18,9 % річних, якщо строк користування траншем не перевищує 110 днів (а.с.6-11).

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 20 липня 2007р. банком з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013р. з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра" була стягнута заборгованість за кредитним договором № 05/07/2007/980-К/416 від 20 липня 2007р. в розмірі 1607450грн.34коп. (а.с.17-21).

З договору поруки від 20.07.2007р., укладеним між банком та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 як фізична особа виступив поручителем за виконання ТОВ "Родеф" взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №05/07/2007/980-К/416 від 20.07.2007р. (а.с.4-5).

За умовами п. 1.2 договору поруки, укладеним між банком та ОСОБА_2, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (а.с.4-5)

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон пов'язує припинення поруки зі зміною зобов'язання, забезпеченого порукою.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 5 лютого 2014р. № 6-160цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом встановлено, що додатковими угодами від 9 квітня 2008р. за № 24 та від 26червня 2008р. за № 25, укладеними між ПАТ КБ "Надра" та ТОВ "Родеф", про внесення змін до кредитного договору від 20 липня 2007р. було збільшено процентну ставку за користування кредитною лінією відповідно до 20,9 % та 23 % .

Вищезазначені додаткові угоди підписані сторонами договору: представником ПАТ КБ "Надра" та генеральним директором ТОВ "Родеф" ОСОБА_2, який одночасно є поручителем як фізична особа, проте договір поруки змінено не було.

Представником банку не надано суду апеляційної інстанції доказів того, які саме дії ОСОБА_2 як поручителя свідчать про надання ними згоди на збільшення обсягу своєї особистої відповідальності як поручителя.

Доводи апеляційної скарги, що особисте підписання ОСОБА_2 додаткових угод є чітким встановленим фактом про інформованості його як фізичної особи про зміну зобов'язання, а факт не заперечення проти цього під час укладення додаткової угоди фактично і є усною згодою на їх зміну є припущеннями та не ґрунтуються на законі.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено факт ненадання поручителем ОСОБА_2, як фізичної особи, згоди на зміну зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, оскільки додаткові договори з поручителем ОСОБА_2 не укладались, хоча розмір процентів за кредитом сторонами кредитного договору від 20 липня 2007р. було збільшено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014р. № 6-101цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Умовами договору поруки від 20 липня 2007р. між банком та ОСОБА_2 не передбачена можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Надра" - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: