Справа № 303/2488/14-ц
Номер ряд. стат. звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України 28 квітня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі одноособово:

головуючого-судді Іваницького Р.С.

при секретарі судового засідання Чудіній В.М.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи:

Орган опіки та піклування ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про виселення, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій просив провести розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 136).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на підставі якого відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти виселення неповнолітніх дітей, стосовно виселення відповідача ОСОБА_3 залишила на розсуд суду.

Відповідно до заяви представника позивача проведено розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 158 ч.2 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.

В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2013 року, яке набуло законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKН0GA00000286 від 16.04.2008 року в розмірі 282 660.96 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 57. 4 кв.м., яка розташована за адресою вул.Миру, 36/4 в м.Мукачево, Закарпатської області шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності а також наданням Приватбанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу (а.с.20-22). ПАТ КБ «ПриватБанк» 06.03.2014 року надіслало вимогу про добровільне виселення з квартири (а.с.24), яку отримав 13.03.2014 року, підтвердженням цьому є реєстр поштових відправлень рекомендованих листів та поштова квитанція (а.с. 26-29).

2із3

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з приписами ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною першою ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Чинним законодавством України (частини друга та четверта ст. 40 Закону України «Про іпотеку») встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення. Зокрема, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено і частиною третьою ст. 109 Житлового кодексу України.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Фактичні дані щодо одержання вимоги про виселення від 13.03.2014 року відповідачем не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що за відсутності досягнення згоди між сторонами іншого строку, а ніж місячний, для добровільного звільнення житлового будинку, відповідач зобов'язаний був звільнити квартиру, на яку звернено стягнення як на предмет іпотеки. Проте протягом місяця відповідач квартиру не звільнив.

Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом строк добровільно не звільнив спірну квартиру, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, стосовно виселення інших осіб, які проживають та зареєстровані в даній квартирі слід відмовити, так як дані особи не є визначені позивачем як відповідачі.

Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 10, 14, 57-60, 74, 88, 158, 169, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 9, 109 Житлового кодексу Української РСР, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

3із3

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідент. код - НОМЕР_1, паспорт серії ВО № 123839 виданий Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 08.05.1996 року, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ комерційний банк «Приватбанк» р/р № 0001, МФО 305299, , сплачений судовий збір у розмірі 365 гривень 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30.04.2015 року.

Головуючий Р. Іваницький