АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Оніщука М.І.

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі БАНК) звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що між Банком та ОСОБА_1 27 листопада 2013 року було укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 12 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Банк свої зобов*язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте останній не виконує умови договору.

Станом на 18 листопада 2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком складає 57763,05 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості по кредитному договору №б/н від 27 листопада 2013 року в розмірі 57 763,05 грн., також суму сплаченого судового збору - 577,63 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового по суті позовних вимог з урахуванням дійсної заборгованості перед Банком.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких розрахунків, які б підтвердили причину зростання заборгованості перед Банком. Вказує, що судом першої інстанції не з'ясовано розміру заборгованості за кредитом.

Представник БАНКу в судове засідання не з*явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.138).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Розглянувши в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27 листопада 2013 року, шляхом заповнення заяви (анкети), між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № б/н відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5).

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.24 зворот).

Відповідно до умов укладення договору, погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів.

Банк свої зобов*язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте останній не виконує умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу Банку клієнт повинен виконати зобов*язання з повернення кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороду банку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов*язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України.

Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов*язання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов*язань.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов*язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов*язків за цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»зань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов*язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.27).

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.18 зворот).

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 18 листопада 2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 57763,05 грн. , з яких 36221,33 грн. - заборгованість за кредитом, 17914,91 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 400,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф - фіксована частина та 2726,81 грн. - штраф - процентна складова.

Доказів, які мали спростувати наведені представником позивача розрахунки апелянтом та його представником не надано, тому доводи скарги щодо неправильності розрахунку Банком заборгованості є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору від 27 листопада 2013 року, в частині повернення кредиту в строки передбачені умовами договору, не виконує належним чином зобов*язання за кредитним договором, а тому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення без змін оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: