АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5221/15 Справа № 200/5988/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Запорізькій області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ", про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 29.11.2012 року о 21 год. 30 хв. на перехресті рівнозначних доріг вул. Короленка та пл. Троїцька у м. Дніпропетровську з вини водія ОСОБА_3, керуючого належним відповідачу, з яким він перебував у трудових відносинах, автомобілем "ЗАЗ ДЕУ", державний номерний знак НОМЕР_2, сталося зіткнення з його автомобілем "Мерседес Бенц S 500", державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, в наслідок чого автомобілям було завдано механічні пошкодження. Оскільки відповідачем на вказаний автомобіль було укладено договір страхування з ТДВ "Страхова компанія "КИЇВ РЕ", яке в березні та грудні 2013 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 17216 грн., а різниця між фактичним розміром збитків і страховим відшкодуванням складає 26933 грн. та ним було оплачено 800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості шкоди, позивач, неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи, остаточно просив суд стягнути з Головного управління Держземагентства у Запорізькій області 27733 грн. в якості відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача 27733 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 277,33 грн..

В апеляційній скарзі Головне управління Держземагентства у Запорізькій області просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи і дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу та перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Стягуючи на користь позивача спричинену в результаті ДТП шкоду з Головного управління Держземагентства у Запорізькій області суд виходив з того, що воно зобов'язано відшкодувати таку шкоду, оскільки є власником джерела підвищеної небезпеки, водій якого допустив порушення Правил дорожнього руху.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Статтею 9 Закону встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика, що становить 25500 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих, яке не може перевищувати розміру прямого збитку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В абз. 1 - 2 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Як вбачається зматеріалів справи, 29.11.2012 року о 21 год. 30 хв. на перехресті рівнозначних доріг вул. Короленка та пл. Троїцька у м. Дніпропетровську водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ЗАЗ ДЕУ", державний номерний знак НОМЕР_2, в порушення вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, і допустив зіткнення з автомобілем "Мерседес Бенц S 500L", державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_5, в наслідок чого автомобілям було завдано механічні пошкодження.

Власником автомобіля "ЗАЗ ДЕУ", державний номерний знак НОМЕР_2, є відповідач, з яким ОСОБА_3 на час ДТП перебував у трудових відносинах.

Вина ОСОБА_3 у вказаному ДТП встановлена постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 року.

Відповідно до звіту № 30-11-12 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості шкоди в результаті пошкодження транспортного засобу, складеного 10.12.2012 року ПП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 44149,73 грн., що була сплачена позивачем ТОВ "ПРЕМІУМ АВТОСЕРВІС" за проведений ремонт цього автомобіля.

За висновком судового експерта автотоварознавця № 666-14 від 10.06.2014 року по визначенню матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мерседес Бенц S 500", державний номерний знак НОМЕР_1, в наслідок його пошкодження в ДТП, яка сталася 29.11.2012 року, згідно вихідних даних, що є в матеріалах цивільної справи, складає 25322,44 грн.; вартість відновленого ремонту даного автомобіля в наслідок його пошкодження в ДТП складає величину 49173,15 грн., що співпадає з розміром відновлювального ремонту автомобіля, вказаним в звіті № 30-11-12 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2012 року, та відповідає розміру витрат, які поніс позивач на ремонт автомобіля.

На підставі страхового полісу №АЕ/0125664 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.11.2012 року, укладеного між відповідачем та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "КИЇВ РЕ", яким був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "ЗАЗ ДЕУ", державний номерний знак НОМЕР_2, строком з 15.11.2012 по 14.11.2013 року і з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн., в березні та грудні 2013 року Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "КИЇВ РЕ" за вказаним страховим випадком на підставі заяви ОСОБА_2 від 31.01.2013 року, страхового акту №59ГОР-12 та звіту незалежної експертної компанії «БК-Експерт» №12/12-АZ02 від 07.12.2012 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 17216,41 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок "ПРЕМІУМ АВТОСЕРВІС" (а.с. 128 - 138, 227 т. 1), а решта збитків, визначених звітом № 30-11-12 від 10.12.2012 року, в розмірі 26933, 32 грн. (44149,73 грн. - 17216,41 грн.) страховою компанією позивачу не виплачена.

Між тим, вищевикладені норми закону, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та обставини справи суд при розгляді цієї справи залишив без уваги, дійшовши помилкового висновку про необхідність відшкодування позивачеві спірної суми спричиненої в результаті ДТП шкоди за рахунок власника автомобіля, з яким його водій ОСОБА_3 на час ДТП перебував у трудових відносинах, за відсутністю в матеріалах справи даних про згоду цієї особи на таке відшкодування, при цьому суд у встановленому законом порядку не залучив до участі у справі в якості відповідача страхову компанію, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, як і не заявлялося до неї ніяких вимог позивачем у своєму уточненому в остаточній редакції позові від 20.01.2014 року, тому пред'явлення ним позову про стягнення з Головного управління Держземагентства у Запорізькій області спричиненої в результаті ДТП шкоди, як різниці між її фактичним розміром і страховою виплатою, яку має право позивач отримати від страховика, є передчасним.

З урахуванням наведеного рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ", про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: