Справа № 367/4714/13-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/2377/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 29 27.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 7/10 житлового будинку по АДРЕСА_1 а інші 3/10 частини цього житлового будинку належать ОСОБА_3, який здійснив самочинну надбудову другого поверху на належній йому частині будинку. Зазначає, що він, як співвласник вказаного будинку, дозволу відповідачу на будівництво другого поверху не надавав. Також відповідач не узгоджував будівництво з Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Бучанською міською радою. Позивач вказує, що внаслідок самочинного будівництва відповідачем другого поверху належна позивачу частина будинку почала руйнуватися, по несучим стінам пішли тріщини та почав просідати фундамент. Тому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки у розмірі 39 606 грн. та судові витрати у розмірі 8 600 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки, завдані самочинним будівництвом у розмірі 8 970 грн. та судові витрати у розмірі 1 947 грн. 74 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач здійснив самовільну реконструкцію власної частини житлового будинку та такі дії спричинили пошкодження частини будинку позивача, що призвело до заподіяння йому матеріальних збитків, які відповідно до висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи становлять 8 970 грн.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку належить 7/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 24 червня 2003 року (а.с. 54).

Встановлено, що ОСОБА_3 здійснив надбудову другого поверху на своїй частині будинку.

Як вбачається з листа виконавчого комітету Бучанської міської ради від 15 липня 2013 року містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки щодо реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради ОСОБА_3 не надавались (а.с. 25).

Згідно із листом Бучанської міської ради від 10 червня 2013 року в результаті комісійного обстеження спеціалістами відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради було виявлено факт порушень при виконанні робіт по реконструкції приміщень квартири АДРЕСА_1, що призвело до просідання стін квартири №2, також під час опадів відбувається суттєве затікання стелі та стін вказаних приміщень, що в результаті постійної вологості в даних приміщеннях спричиняє виникнення плісняви та грибку (а.с.26).

Відповідно до висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №8071 від 11 березня 2014 року, призначеної судом першої інстанції, яка була проведена ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз»:

- має місце причинно-наслідковий зв'язок між наявними пошкодженнями власної частини житлового будинку ОСОБА_4 та самовільно здійсненою ОСОБА_3 реконструкцією власної частини житлового будинку по АДРЕСА_1

- вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень власної частини житлового будинку ОСОБА_2 (внутрішньої частини) на АДРЕСА_1 внаслідок самовільної реконструкції власної суміжної частини даного житлового будинку ОСОБА_3 складає 8 970 грн. (а.с. 73-104).

Також експертом зазначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт спрямованих на підсилення конструкції фундаменту та зовнішніх стін частини житлового будинку ОСОБА_2, визначена за результатами натурного огляду, може становити 30 636 грн. з урахуванням ПДВ. Дана вартість є орієнтовною та може бути змінена при прийнятті іншого проектного рішення щодо підсилення фундаментів та стін частини житлового будинку, застосування інших будівельних матеріалів та технології проведення робіт

Встановлено, що за проведення вказаної комісійної судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_2 сплатив 8 200 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідної для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, встановивши вказані обставини та виходячи з положень ст.60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень належної йому частини житлового будинку у розмірі 8 970 грн.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що між ремонтно-будівельними роботами, спрямованими на підсилення конструкції фундаменту та зовнішніх стін частини житлового будинку ОСОБА_2 і самовільно здійсненою ОСОБА_3 реконструкцією власної частини житлового будинку існує причинно-наслідковий зв'язок. Не містить таких даних і висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи. Тому вартість таких робіт щодо підсилення конструкції фундаменту та зовнішніх стін не є збитками у розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 45 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з проведенням експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 947 грн. 74 коп.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову частково та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді