У х в а л а

іменем україни

25 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Парінової І.К., Попович О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Західно-Український Консорціум» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Західно-Український Консорціум» (далі - ПрАТ «Західно-Український Консорціум») про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначало, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПрАТ «Західно-Український Консорціум» укладено генеральну кредитну угоду від 26 липня 2010 року №151310N2 із змінами та доповненнями. Загальний ліміт заборгованості за генеральною кредитною угодою становить 71 800 000 грн, строк користування кредитом встановлений до 25 липня 2012 року. В рамках генеральної кредитної угоди діють, і є додатками до неї, укладені між банком та ПрАТ «Західно-Український Консорціум» кредитний договір від 05 квітня 2007 року № 151307К21 (відновлювальна кредитна лінія) із змінами та доповненнями, з лімітом кредитної лінії у розмірі зазначеному в п. п. 3.2.1 п. 3.2 ст. 3 цього кредитного договору: з 05 квітня 2007 року по 29 січня 2009 року - 30 000 000 грн; з 30 січня 2009 року по 26 липня 2010 року - 6 171 442 доларів США; 27 липня 2010 року по 21 березня 2011 року - 4 786 442 доларів США; з 22 березня 2011 року - 3 721 942 доларів США, кінцевий термін погашення - 28 лютого 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених п. п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 цього договору та зі сплатою комісії в порядку та розмірі, встановлених п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 та ст. 4 договору, та кредитний договір від 22 березня 2011 року № 151311К6 з лімітом кредитної лінії - 42 000 000 грн, кінцевий термін погашення - 25 липня 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.4 п. 3.2 ст. 3 цього Кредитного договору, зі сплатою комісії в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 та ст. 4 договору.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання за генеральною угодою та кредитними договорами, однак позичальник у встановлений строк своїх зобов'язань не виконав. Станом на 16 листопада 2012 року прострочена заборгованість ПрАТ «Західно-Український Консорціум» складає 4 434 398,10 доларів США (35 444 144,01 грн за офіційним курсом НБУ станом на 16 листопада 2012 року, 1 долар США=7,9930 грн) та 53 758 215 грн 12 коп., яка складається із заборгованості за: кредитним договором № 151307К21 в розмірі 4 434 398,10 доларів США, 154 009 грн 97 коп., в тому числі: 3 721 942,00 доларів США - заборгованість за кредитом (основний борг); 293 018,30 доларів США - заборгованість за відсотками; 288 036,96 доларів США - пеня за прострочення погашення кредитом основного боргу; - 34 757,16 доларів США - пеня за прострочення сплати відсотків 141 500 грн 46 коп. - заборгованість за комісією за управління кредитом; 9 183 грн 66 коп. пеня за прострочення сплати комісії за управління кредитом; 96 643,68 доларів США та 2 677 грн 28 коп. - 3% річних в зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасною сплатою відсотків та комісій; 648 грн 57 коп. - втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісій та кредитним договором № 151311К6 у розмірі: 53 604 205 грн 15 коп., в тому числі: 41 600 000 грн - заборгованість за кредитом (основним боргом); 7 958 895 грн 80 коп. - заборгованість за відсотками; 2 402 622 грн 95 коп. - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); 634 187 грн 32 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків; 240 889 грн 16 коп. - заборгованість за комісією за управління кредитом; 15 956 грн 63 коп. - пеня за прострочення сплаті комісії за управління кредитом; 665 659,25 грн. - 3% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасною сплатою процентів та комісій; 85 994 грн 04 коп. − втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасно сплатою відсотків та комісій.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ПрАТ «Західно-Український Консорціум» перед банком за генеральною угодою, зокрема було укладено договори поруки: від 26 липня 2010 року № 151310Р11 між банком та ОСОБА_4 та від 26 липня 2010 року № 151310Р12 між банком та ОСОБА_5, згідно з якими поручителі взяли на себе обов'язок солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за генеральною угодою, щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх витрат, пов'язаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки у договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а сама умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленням сторонами строку припинення поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, згідно з якими строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; настання певної події, яка має юридичне значення, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, тому підлягає обов'язковому застосуванню норма ч. 4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення дії основного договору, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя про виконання зобов'язання, суди дійшли правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 жовтня 2014 року № 128цс14.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Попович