У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни - на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості у розмірі 38 614,56 доларів США, що в національній валюти згідно з курсом НБУ становить 308 530 грн 32 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом-' продажу вказаного предмета іпотеки позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки та виселити і зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, зобовязати передати правовстановлюючі документи та ключі від квартири <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_20/ed_2013_07_04/pravo1/T265400.html?pravo=1>.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 05 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_6 укладено кредитний договір № VIH0GK06271412, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 45 506 доларів США терміном до 03 червня 2037 року зі сплатою 10,08 % річних. Ві <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_42/ed_2013_07_04/pravo1/T030898.html?pravo=1>дповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі у терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, однак свої зобов'язання належним чином не виконує, відповідно до графіка кредит не повертає та відсотки не сплачує, у зв'язку з чим станом на 11 жовтня 2013 року у нього виникла прострочена заборгованість: за кредитом у розмірі 33 193,54 доларів США, за відсотками за користування кредитом - 2 646,27 доларів США, з комісії за користування кредитом - 493,15 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 413,15 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 1 837,30 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 червня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № VIH0GK06271412, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліки А.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 05 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № VIH0GK06271412, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 45 506 доларів США терміном до 03 червня 2037 року зі сплатою 10,08 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 05 червня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № VIH0GK06271412, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 05 червня 2007 року.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ''зобовязався повертати кредитні кошти та сплачувати плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Згідно з графіком, який є невідємною част <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_250/ed_2013_07_04/pravo1/T030898.html?pravo=1>иною договору про надання споживчого кредиту, повернення кредиту відбувається щомісячно рівними платежами протягом усього терміну дії договору.

ОСОБА_6 свої зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 11 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 38 614,56 доларів США, з яких: за кредитом - 33 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> 193,54 доларів США, за відсотками за користування кредитом - 2 646,27 доларів США, з комісії за користування кредитом - 493,15 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 413,15 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 1 837,30 доларів США.

30 серпня 2013 року ОСОБА_6 направлено вимогу про усунення порушень з виконання своїх зобов'язань за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року та попередження про дострокове виконання своїх зобов'язань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки позичальник ОСОБА_6 одержав кредит в іноземній валюті, НА забезпечення його виконання він передав в іпотеку квартиру, яка використовується як місце постійного його проживання, іншого житла у нього немає, тому звернення стягнення на нього не може бути проведене відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Згідно з пунктом 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Суди не врахували, що Закон № 1304-VII не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівки на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 338 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни -задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко В.І. Мартинюк Г.І. Мостова