Справа № 372/3202/15-ц
Провадження 2-з-3/15
ухвала

Іменем України

29 липня 2015 року суддя Обухівського районного суду Київської області Мора О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.07.2015 року звернулась через представника до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на продаж (відчуження) земельної ділянки площею 0,1130 га у садовому товаристві «Ватра» в селі Рудики Обухівського району Київської області , що належить на праві власності ОСОБА_2.

Заяву обґрунтовує тим, що нею готується позов до Обухівського районного суду Київської області до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,1130 га у садовому товаристві «Ватра» в селі Рудики Обухівського району Київської області. Окрім того, заявник зазначає, договір дарування земельної ділянки був укладений на невигідних для неї умовах і під впливом вмовлянь та обіцянок, що заявник зможе проживати в збудованому на земельній ділянці будинку, але на даний час ОСОБА_3 має намір здійснити продаж земельної ділянки та будинку та шукає покупців. Заявник вважає, відчуження відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки на користь третьої особи унеможливить виконання рішення суду, а тому існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову подана до подачі позову до суду і вирішена судом до відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї статті вказано, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Єдиним випадком, передбаченим ч.4 ст.151 ЦПК України, коли допускається забезпечення позову до подачі позовної заяви, являється звернення з позовом з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК), проводити попереднє судове засідання тощо. Після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення (стаття 121 ЦПК) чи про відмову у відкритті провадження у справі (частина друга статті 122 ЦПК).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" звернута увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Клопотання про забезпечення позову може міститись як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремій заяві.

Оскільки на момент розгляду заяви про забезпечення позову позовну заяву до суду не подано, по справі не відкрито, предмет позову до права інтелектуальної власності відношення не має, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, що згідно ст. 153 ч. 8 ЦПК України, є підставою для повернення заяви заявникові.

Керуючись ст.151-153 , 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О. М.Мора