справа №0414/1115/2012
провадження №4-с/176/1/15
у х в а л а

15 травня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.

при секретарі Лоцман М.А.

з участю особи, що подала скаргу ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представника відділу ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду скаргу ОСОБА_1 із заінтересованою особою відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 18 липня 2012 року,-

ВСТАНОВИВ :

09 грудня 2013 року ОСОБА_1 подав до Жовтоводського міського суду скаргу, у якій він просить скасувати постанову про арешт майна, винесену 18 липня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції, що була прийнята у виконачому провадженні № 35585046 при виконанні рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 у самій скарзі, а пізніше в судовму засіданні його представник, посилалися на те, що на виконання відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист про стягнення з першого на користь ОСОБА_4 алементів на утримання їх спільної доньки.

26.11.2013 року, під час керування транспортним засобом марки "Шевроле Авіо", 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 було зупинено працівниками ДАЇ, які повідомили його про те, що зазначений транспортний засіб арештований державною виконавчою службою та знаходиться у розшуку.

Після цього скаржник звернувся до відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції де дізнався про те, що 18.07.2012 року головним державним виконавцем зазначеного відділу була винесена постанова про накладання арешту на його рухоме майно у зв"язку із наявною заборгованістю по аліментах.

Із законністю винесеної постанови ОСОБА_1 не погоджується оскільки не отримував її копію та оскільки про винесення такої постанови не був повідомлений банк, який є заставодежателем автомобілю.

Окрім того, він пропонував державному виконавцю зняти арешт з автомобіля та накласти арешт на нерухоме майно, що є у його власності, чого зроблено, по невідомим для нього причинам, не було.

Із посиланням на ст.ст. 52, 54 та 57 Закону України "Про виконавче провадження" скаржник та його представник просили скаргу задовольнити та скасувати постанову про арешт майна від 18.07.2012 року.

Представник відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції просила у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що останній достоменно дізнався про наявність постанови що ним оскаржується 21.09.2012 року, а тому пропустив десятиденний термін для зверненням до суду із скаргою.

Окрім того, представник третьої особи пояснила, що копія постанови про накладання арешту була направлена по пошті як боржнику, так і ПАТ "ОСОБА_5 Аваль", що є застосводержателем транспортного засобу, що перебуває у власності боржника. До теперешнього часу банківська установа жодним чином не відреагувала на направлену їм інформацію.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника, представника відділу ДВС, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження №32946630, вважає, що скарга ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 67, 69, 72 та 73 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Таким чином перелічені норми процесуального закону встановили обов"язок учасників цивільного процесу вчиняти процесуальні дії в межах відповідних процесуальних строків, встановлених, в тому числі, законом.

Стаття 385 ЦПК України, у свою чергу, передбачила процесуальний строк для подачи стороною виконавчого провадження до суду скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, якщо вони вважають, що порушено їх права чи свободи.

Зазначена норма закону встановила, що таку скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коди особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 зазначив, що він дізнався про наявність постанови про накладання арешту на майно тільки 26.11.2013 року.

Але такі пояснення ОСОБА_1 були об"єктивно спростовані як поясненнями представника відділу ДВС, так і поясненями самого ОСОБА_6 в судовому засіданні, а також дослідженими судом письмовими доказами.

Так, в судовому засіданні безспірно встановлено, і це підтвердив сам скаржник, що ще 21.09.2012 року він разом із транспортним засобом був доставлений працівиками ДАЇ, які виконували постанову ДВС про розшук ТЗ, до відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції, де останньому було повідомлено про те, що на автомобіль накладено арешт і про те, що є необхідність скласти акт опису та арешту майна.

Про затримання автомобіля ОСОБА_1, що розшукувався, працівники ДАЇ повідомили відділ ДВС відповідним листом і він датований 21.09.2012 року.

У цей же день, ОСОБА_1 не дочекавшись складення акту опису та арешту майна, самовільно покинув відділ ДВС.

Таким чином, дізнавшись про наявність постанови державного виконавця про арешт майна 21.09.2012 року ОСОБА_1 мав звернутися до суду із скаргою на цю постанову на протязв 10 днів, тобто до 02.10.2012 року.

На питання суду про поважність причин пропуску строку звернення до суду із скаргою ОСОБА_1 таких поважних причин суду назвати не зміг, пославшись на свою юридичну необізнаність.

В п.16. Постанови №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" Пленуму Верховний Суд України зазначив, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що строк для звернення до суду із скаргою ОСОБА_1 пропущений і судом не поновлений, його скарга має бути залишена без розгляду.

Керуючись ст.ст. 67, 69, 72, 73, ст. 385 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 із заінтересованою особою відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 18 липня 2012 року- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі Апеляційному суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд на протязі п"яти днів - апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Т.В. Завізіон