Справа № 456/1145/14-ц
Провадження № 6/456/58/2015
УХВАЛА

судового засідання

08 червня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, звернулась до суду з поданням, в якому просить обмежити боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязання. В обґрунтування подання головний державний виконавець покликається на те, що у відділі державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області на виконанні знаходиться виконавчий лист Стрийського міськрайонного суду №456/145/14-а виданий 05.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_2, 11.09.1971р. народження, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 68334,00 грн., інфляційні втрати в сумі 6040,89грн, 3% річних в сумі 663,09 грн., пеню в розмірі 3295,01 грн., та судові витрати в сумі 3308,00 грн., що в загальному становить 81640,99 грн. 03.12.2014 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанні вищезгаданого виконавчого документа. Головним державним виконавцем Витвицькою М.В., у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строки для самостійного виконання рішення, про що боржника повідомлено визначеному законодавством порядку. Відповідно до п.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний своєчасно заявлятися за викликом державного виконавця, надавати у строк, встановлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, тощо. Проте, боржником ОСОБА_2, дані обовязки не виконуються, на виклики боржник не зявляється. Такі дії ОСОБА_2, можна розцінювати, як ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. 31.03.2015р., стягувач ОСОБА_3, звернувся із заявою про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, оскільки боржник ухиляється від виконання зобовязань за рішенням суду. На підставі наведеного просить подання задоволити.

Відповідно до ст. 377 1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Головний державний виконавець відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ Львівської області Витвицької М.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В обґрунтування свого подання головний державний виконавець посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_2, слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». Зазначеною нормою Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобов'язань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (зі змінами) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розвязання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регламентовано право субєкта владних повноважень, а не суду, вчинити певні дії.

Посилання державного виконавця на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника, без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Крім цього, державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник, ОСОБА_2, може виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Судом встановлено, що у відділі ДВС Стрийського МРУЮ Львівської області на виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №456/1145/14-ц, про стягнення з ОСОБА_2, 11.09.1971р. народження, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 68334,00 грн., інфляційні втрати в сумі 6040,89грн, 3% річних в сумі 663,09 грн., пеню в розмірі 3295,01 грн., та судові витрати в сумі 3308,00 грн., що в загальному становить 81640,99 грн..

Додатково слід зазначити, що державний виконавець, покликається на те, що ОСОБА_2, не зявляється на виклики та добровільно не виконує зобовязання. З представлених матеріалів подання вбачається, що 03.12.2014р., відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2, заборгованості в користь ОСОБА_3.

З матеріалів подання вбачається, що з дати відкриття виконавчого провадження (03.12.2014р.), відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2, отримувались документи які виносились під час виконання виконавчого листа. Надісланий єдиний виклик державного виконавця від 08.04.2015р., на адресу боржника ОСОБА_2, рекомендованим повідомленням, судом вважається таким, що ним не отриманий, оскільки даних про його отримання в матеріалах подання відсутні. Також, судом не береться до уваги акт державного виконавця від 15.04.2015р., про неявку боржника ОСОБА_4, оскільки з нього не вбачається, що ОСОБА_4, отримано повідомлення про виклик і з даного акту не вбачається, на яке число викликався боржник.

Крім того, відсутні дані, щодо виходу державного виконавця за місцем проживання боржника, з метою зясування чи дійсно проживає боржник за вказаною адресою.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, державний виконавець не навів.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 197, 368, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя ОСОБА_5