22-ц/775/696/2015(м)
Головуючий у І інстанції Дзюба М.В.
Категорія 39 Доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.,

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

При секретарі - Меркулової Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року,

В с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив визнати за ним право власності на жилий будинок № 40-б по вул.Богдана в м.Маріуполь в порядку спадкування.

Посилався на те, що після смерті 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 залишилось спадкове майно - домоволодіння № 40 б по вул.Богдана в м.Маріуполі, яке належало останній та її рідному брату, ОСОБА_6, на підставі договору дарування, посвідченого Другою маріупольською державною нотаріальною конторою у 1975 році за реєстром № 3312 та зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя 21 жовтня 1975 року за № 24248.

ОСОБА_6 та ОСОБА_6 були зареєстровані за вказаною адресою з 1962 року та проживали у спірному домоволодінні до дня смерті.

Після смерті 24 березня 1997 року ОСОБА_6 спадщину, відповідно до ст.530 ЦК УРСР 1963 року, прийняла його сестра ОСОБА_6, вступивши в управління спадковим майном, однак юридично права не оформила.

Вказував, що був зареєстрований у спірному будинку, в якому проживав з 1984 року однією сімєю із спадкодавцем ОСОБА_6 по день її смерті та являється спадкоємцем четвертої черги, що підтверджується рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 03 червня 2014 року, яке набрало законної сили.

Рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 27 вересня 2013 року, яким визнано право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок за відповідачами по 1/3 частини за кожним, скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2014 року та у позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Відповідачі у даній справі являються спадкоємцями пятої черги, а позивач спадкоємцем четвертої черги, не відмовлявся від прийняття спадщини та звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою № 3 приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 15 січня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у звязку з неможливістю надати правовстановлюючі документи на будинок, тому останній вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 40 «б» по вул.Богдана в Приморському районі м.Маріуполя.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн., тобто по 81,20 грн. з кожного.

З рішенням суду не погодились відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в особі його представника ОСОБА_5, які посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріально і процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Зокрема зазначає, що суд не звернув уваги на те, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, являється необґрунтованою. Спадкова справа № 19/2013 після смерті ОСОБА_6 відкрита на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини. Остання з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої нотаріус у визначених випадках видає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не зверталась. А тому зазначену постанову нотаріус може видати тільки ОСОБА_3, якщо б вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 безпідставно звернувся з даним позовом до суду, оскільки не звертався з заявою про прийняття спадщини. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії повинна останнім оскаржуватися в судовому порядку.

Суд безпідставно послався на те, що фактом прийняття спадщини являється тільки підтвердження запису в домовій книзі з 1984 року по день смерті ОСОБА_6

Відповідачами здійснено поховання спадкодавця ОСОБА_6 та проводилась оплата комунальних послуг після смерті останньої, що не прийнято судом до уваги.

Крім того, відповідачами неодноразово заявлялись клопотання про допит у судовому засіданні ОСОБА_1, та вважають, що останній не має наміру отримати право власності на спірний будинок, оскільки зловживає спиртними напоями та не проживав однією сімєю із спадкодавцем, це є особистою ініціативою його представника.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача ОСОБА_4, який належний чином повідомлений про час і місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_5 З заявою про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, заперечення проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_8, ОСОБА_9, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 11, 303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що власниками житлового будинку № 40-б по вул.Богдана в Приморському районі м.Маріуполя являлись ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Після смерті останнього ОСОБА_6 прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майно, не оформивши юридично свої права. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6, як особа, яка проживала зі спадкоємцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, що встановлено рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 03 червня 2014 року. Суд прийшов до висновку, що останній не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, оскільки приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на частину спірного житлового будинку.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитись з огляду на наступне.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно зі ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як передбачено ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.34, ч.2 ст.48, ст.ст.66-68 Закону України «Про нотаріат» обовязок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право на спадщину покладено на органи нотаріату.

Судом першої інстанції встановлено, що визнано сторонами та підтверджується матеріалами справи, після смерті ОСОБА_6, який помер 24 березня 1997 року, спадщину у вигляді належної останньому частки спірного будинку в порядку ст.530 ЦК України (1963 року) прийняла його сестра ОСОБА_6, вступивши в управління спадковим майном, не оформивши це право юридично.

Факт належності у рівних частках житлового будинку № 40 «б» по вул. Богдана в м.Маріуполі ОСОБА_6 та ОСОБА_6 підтверджується нотаріально посвідченою копією договору дарування, посвідченого Другою маріупольською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 1975 року за реєстром № 3312, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 21 жовтня 1975 року за № 24248, дослідженого апеляційним судом в матеріалах інвентарної справи на спірний житловий будинок №2434 (а.с.177-180).

Ті обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 являлись рідними братом та сестрою визнали сторони в суді та підтверджується записами акту № 122 від 19 березня 1941 року про народження ОСОБА_6 та № 158 від 15 липня 1946 року про народження ОСОБА_6 (а.с.175,176).

Відповідно до п.113. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 07 липня 1994 року за № 152/36, чинної на час смерті ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути крім іншого, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

З домової книги на будинок № 40 б по вул.Богдана в м.Маріуполі вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 були постійно прописані в зазначеному будинку з 1962 року, останній знятий з реєстраційного обліку у цьому будинку 24 березня 1998 року (а.с.56 -61).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду, що ОСОБА_6, як спадкоємець другої черги, прийняла спадщину у вигляді ? частки спірного житлового будинку. Відсутність спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 не спростовується сторонами.

ОСОБА_6 померла 08 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 685319, виданим Приморським відділом державної РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 844 (а.с.54).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 40 «б» по вул.Богдана в Приморському районі м.Маріуполя.

Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 червня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 липня 2014 року, встановлено факт проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6 однією родиною не менше пяти років та визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про виселення відмовлено (а.с.4-6, 10-12).

Зі спадкової справи № 19/2013 щодо майна померлої 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1, як спадкоємець четвертої черги, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, в якій зазначив, що спадкове майно прийняв, оскільки проживав з померлою разом однією сімєю з 06 листопада 1984 року ( а.с.72).

Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпункту 3.21. пункту 3 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З домової книги будинку № 40 б по вул. Богдана в м.Маріуполі та даних паспорта ОСОБА_1 вбачається, що він з 06 листопада 1984 року зареєстрований постійно в зазначеному будинку ( а.с. 18, 28-29, 56- 61).

За таких обставин безпідставні доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не проживав зі спадкодавцем разом за однією адресою, а лише був прописаний, оскільки факт проживання спадкодавця ОСОБА_6 по день смерті в спадковому будинку не заперечувався відповідачами, і судовим рішенням встановлений факт проживання ОСОБА_1 разом спадкодавцем ОСОБА_6 однією родиною не менш пяти років. Даних про те, що позивач проживав в будь-якому іншому приміщенні матеріали справи не містять.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено відсутність спадкоємцем першої-третьої черги після смерті ОСОБА_6 Зазначені обставини не заперечують сторони і в апеляційному суді та не спростовуються матеріалами справи.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до підпункту 4.15. пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3/02-31 від 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку № 40 «б» по вул.Богдана в м.Маріуполі, оскільки останній не надав правовстановлюючих документів на частину вказаного житлового будинку (а.с.72, 83).

Як розяснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства, як спадкоємець четвертої черги прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 та звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але позбавлений у встановленому законом порядку юридично оформити свої спадкові права у звязку з неможливістю надати нотаріусу правовстановлюючого документу на спадкове майно ОСОБА_6, суд дійшов правильного висновку, що у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_6 (а.с.53).

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо необґрунтованості постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_6, заведена на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини, і тільки їй може бути видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якби вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, являються безпідставними.

Згідно підпункту 2.1. пункту 2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку).

Отже, всі питання щодо майна померлої ОСОБА_6, вирішуються в рамках відкритої спадкової справи на підставі заяви ОСОБА_3, яка перша звернулась із заявою про прийняття спадщини.

Здійснення відповідачами поховання ОСОБА_6Я та проведення оплати комунальних послуг не є підставою набуття ними спадкових прав після смерті останньої.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтвердив своє бажання щодо оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який до того ж не відмовився від спадщини у встановлений законом строк, і вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до положень ст. 1273 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді Л.І.Песоцька

ОСОБА_12