Справа № 185/6208/15-ц
Провадження № 2/185/3440/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Боженко Л.В. при секретарі Полуциган О.П.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Павлоград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлогадського району Дніпропетровської області, третя особа Павлоградська районна державна адміністрація про визнання прав та обов`язків забудовника у порядку спадкування за законом, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась через суд з позовом до Вербківської сільської ради Павлогадського району Дніпропетровської області, третя особа Павлоградська районна державна адміністрація про визнання прав та обов`язків забудовника у порядку спадкування за законом на самочинно побудовані прибудови та споруди, а саме: сарай-«з», прибудову до літньої кухн-2, баню «Л», сарай «І», які знаходяться на земельній ділянці, розташованої по вулиці Фрунзе, 34 в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, які були побудовані за життя матір`ю ОСОБА_2, на земельній ділянці площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1900 від 04.11.2013року, її належить житловий будинок № 34, розташований по вул. Фрунзе в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 04.11.2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 1900, позивачє власником домоволодіння № 34 з господарськими спорудами, розташованого по вул. Фрунзе в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку з сіньми та тамбуром, саман.об.цеглою, житловою площею 26,8 кв.м.,загальною площею 63,8кв.м, позначено літерою «А.а,а1», «Б»-літня кухня, «В» -сарай, «Г»-літня кухня, «Д»-гараж, «Ж»- убиральня, «М» - душ, «Н»-навіс, «к»-колодязь, «пдВ» погріб, №5-тр.колодязь, №1-4-огорожа. Будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,5236га, яка належить позивачу на підставі рішення Вербківської сільської ради № 903-45/6 від 20 листопада 2014року, свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2014року.Земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,2500га та для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,2736га. Вказане майно позивач успадкувала після смерті матері - ОСОБА_2, 14 травня 1930року народження, яка померла 26 березня 2013року. За життя ОСОБА_2 на земельній ділянці, площею 0,2500га, призначеної для обслуговування житлового будинку, самочинно побудувала для своїх потреб: у 1998році - сарай - «З»;у 2002 році - прибудову до літньої кухні-2; у 2002 році - баню «Л»; у 2008році сарай «І».Успадкувавши зазначене майно, позивач звернулася до сектору містобудування та архітектури Павлоградської районної держадміністрації у Дніпропетровській області з питанням стосовно можливості узаконення самочинно побудованих будівель, її була надана відповідь, що самовільно виявлені будівлі та споруди, а саме: сарай - «З», прибудову до літньої кухні-2, баню «Л», сарай «І» мають задовільний стан. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.Оскільки, мати позивача, ОСОБА_2, була забудовником самочинного будівництвагосподарчих споруд та прибудов до житлового будинку, а саме: сарай - «З», прибудову до літньої кухні-2, баню «Л», сарай «І», які розташовані на земельній ділянці по вул. Фрунзе, 34, в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, то зазначені права , вважає позивач, не припинилися внаслідок її смерті. В звязку з зазначеним, позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивача надала до суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи без участі представника , у вирішенні справи покаладються на розсуд суду.

Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, доходить висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження від 27.12.1960р., ОСОБА_4 народилась 07.12.1960 року. ЇЇ мати- Котенко ОСОБА_5 (а.с.20).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 03.07.1986року ОСОБА_4 уклала шлюб і змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2, померла 26.03.2013 року(а.с.17). У липні 2013 року Колективне підприємство Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації склало на ім'я ОСОБА_1 технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 63.8 кв. м, житловою площею 26,8 кв. м.. З технічного паспорту слідує, що самочинно ОСОБА_2 побудовані прибудови та споруди, а саме: сарай - «З», прибудову до літньої кухні - 2, баня «Л», сарай «І» (а.с.13-15).

04.11.2013 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповитом на спадщину:житловий будинок №34, по вулиці Фрунзе в с.Вербки Павлоградського району дніпропетровської області посвідчене державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-900 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно слідує, що земельна ділянка з цільовим призначеням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га , що розташована по вулиці Фрунзе, 34 в селі Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, належить на праві власності ВарениченкоТетяні Оександрівні(а.с.10).

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Законодавством України передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, нерухоме майно, також, підлягає державній реєстрації.

Оскільки за життя ОСОБА_2 не здійснила дій щодо прийняття спірного нерухомого майна до експлуатації, зазначене майно не пройшло державної реєстрації, то у неї виникло право власності на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України у разі спадкування право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Позивач не відмовлявся від прийняття спадщини, вчинив дії з прийняття спадщини, встановлені ст.1269 ЦК України, протягом шести місяців, з того дня як дізнався про наявність права на спадкування, та відповідно є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за заповітом та набула право на спадщину за заповітом на зазначене вище майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Встановлені в судовому засіданні обставини підтверджуються доданими до позовної заяви документами, а саме: копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12171669 від 04.11.2013(а.с.9), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровано в реєстрі за № 1900(а.с.12), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,2736га індексний номер 30409849 від 03.12.2014року(а.с.19) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕМ 445913 від 03.12.2014 року,(а.с.11), копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, реєстраційний № 6-122/1463.(а.с.13-16).

Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог п. 14 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі частини третьої ст. 376 ЦК України, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, доскладу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 мала право на будівництво житлового будинку, була забудовником, зазначені права не припинилися внаслідок її смерті.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя належали права та обов'язки забудовника житлового будинку, які в порядку ст. 1218 ЦК України, переходять до її спадкоємців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,209,212-215 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлогадського району Дніпропетровської області, третя особа Павлоградська районна державна адміністрація про визнання прав та обов`язків забудовника у порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, права та обов'язки забудовникана самочинно побудовані прибудови та споруди, а саме: сарай - «З», прибудову до літньої кухні-2, баню «Л», сарай «І», які знаходяться на земельній ділянці розташованій по вул. Фрунзе, 34 в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, на земельній ділянці, площею 0,2500га, призначеної для обслуговування житлового будинку, після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 26 березня 2013року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6