Справа № 383/627/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бевз О.Ю.,

при секретарі Оверченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Бобринець позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Приват-Плюс до ОСОБА_2, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в особі головного державного виконавця Міщаніна О.В. про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Приват-Плюс звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в особі головного державного виконавця Міщаніна О.В. про стягнення коштів. В обгрунтування позову зазначає, що судовим рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2012 року постановлено стягнути з ДП ПЛЮС та ДП РЕСУРС ТОВ «Компанія Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2 4500 гривень та 12 178 гривень 28 коп. відповідно. 24 жовтня 2014 року, позивачу стало відомо про списання коштів з банківського рахунку підприємства ТОВ «Компанія Приват - Плюс» у сумі 4 950,00 грн. на користь ОСОБА_2, на виконання виконавчого листа №2/1101/81/12 від 12.11.2012 року, провадження від 13 грудня 2012 року ВП № 35685860 здійснене державним виконавцем Міщанін О.В. ТОВ «Компанія Приват Плюс», яка є іншою юридичною особою, яка не має жодних відносин з ОСОБА_2 Відсутні будь які рішення суду щодо зобовязання (стягнення) грошових коштів з ТОВ «Компанія Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2 Зі спірної постанови ВП № 35685860 від 13 грудня 2012 року боржником визначено позивача, а стягнення звернено на кошти інших юридичних осіб ДП ПЛЮС та ДП РЕСУРС ТОВ «Компанія Приват Плюс» та 26 березня 2013 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 35685860.

Оскільки виконавчий документ не відповідає ст. 18 закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повинен був винести постанову про відмову у прийнятті виконавчого документу. Позивач вважає, що списання коштів з рахунку підприємства відбулося безпідставно, а тому оскільки ОСОБА_2 отримала дані кошти, безпідставно, то остання зобовязана їх повернути, відповідно до норм діючого законодавства, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Приват-Плюс в судове засідання не зявився, але до суду надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 29).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява з проханням здійснити розгляд справи за її відсутності, з причини перебування на тимчасово окупованій території.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав письмові пояснення з проханням розглянути справу без його участі. Зі змісту пояснень слідує, що в провадженні Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження від 06.03.2013 року №39693350 про стягнення з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» заборгованості в розмірі 43267,04 грн.

Постановою Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 13.12.2012 №35685860 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.11.2012 №2/1101/81/12 по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Компанія Приват-Плюс про стягнення з Дочірніх підприємств "Ресурс" і "Плюс" ТОВ "Компанія "Приват- Плюс" на користь ОСОБА_2 4500 грн. та 12178,28 грн. відповідно, одержаних на виконання договорів. Згідно виконавчого документа боржником визначено ТОВ «Компанія «Приват- Пдюс», . В процесі примусового виконання рішення з боржника стягнуто кошти в сумі 12178,28 грн. котрі перераховано стягувачу платіжними дорученнями від 23.05.2013 №5855, від 17.06.2013 №1134. Крім того, державним виконавцем 14.10.2014 до установи банку направлено платіжні вимоги №368,369,370.371 для списання коштів, що накопичені на арештованих рахунках боржника. Виконавчий документ виконано повністю та фактично, з арештованих рахунків боржника списано кошти, за рахунок яких проведено погашення заборгованості на користь ОСОБА_2 (27200, Кіровоградська область, м. Бобринець. вул. Піонерська. 16-А) в сумі 4500 грн. (платіжне доручення від 21.10.2014 №8806).

Суд вивчивши матеріали, справи, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, враховуючи наступне.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачені підстави за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином вбачається, що законодавець встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, а саме постанови про відкриття провадження від 13.12.2012 року, боржником значиться ТОВ Компанія Приват-Плюс, стягувач ОСОБА_2 Позивач ТОВ Компанія Приват-Плюс знала про наявність вказаної ухвали 13.12.2012 року та не оскаржувала її, про що не заперечує в позові. Щодо посилань позивача про те, що ТОВ «Компанія Приват Плюс» є іншою юридичною особою яка не має жодних відносин з ОСОБА_2 відсутні будь які рішення суду щодо зобовязання (стягнення) грошових коштів з ТОВ «Компанія Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2П, то як вбачається з спірної постанови ВП № 35685860 від 13 грудня 2012 року боржником визначено саме позивача, що узгоджується зі змістом виконавчого листа, виданого Бобринецьким районним судом від 12.11.2012 року, де боржником значиться саме ТОВ «Компанія Приват - Плюс», і докази того, що даний виконавчий лист виданий помилково або в ньому допущено якісь описки чи помилки в матеріалах справи відсутні, а тому підстави вважати, що державним виконавцем порушено права та інтереси ТОВ «Компанія Приват-Плюс» шляхом списання грошових коштів з рахунку підприємства 21 жовтня 2014 року, в матеріалах справи відсутні, так як в позовній заяві відповідачем по справі значиться саме ТОВ «Компанія Приват-Плюс» .

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що в даній ситуації державним виконавцем відповідно до виконавчого листа, який виданий на підставі рішення Апеляційного суду від 09.10.2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Приват-Плюс про визнання договору недійсним та стягнення коштів, яким постановлено стягнути з ДП ПЛЮС та ДП РЕСУРС ТОВ «Компанія Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2 4500 грн. та 12 178 грн. 28 коп. відповідно. Як наслідок було стягнуто кошти шляхом списання з боржника ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», так як саме ТОВ «Компанія Приват-Плюс» значиться відповідачем у справі, а тому у суду не має достатніх доказів вважати, що кошти, які отримала ОСОБА_2 шляхом такого списання набуті останньою недобросовісно, чи що державним виконавцем під час списання цих коштів було допущено помилку, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, ст..ст. 321, 387, 391, 1212, 1213 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Приват-Плюс до ОСОБА_2, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в особі головного державного виконавця Міщаніна О.В. про стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бевз О.Ю