АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 673/181/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1228/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТО ПРОСТО про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що 29 липня 2013 року він уклав з відповідачем ОСОБА_3 №701487 з додатками №1 і №2, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ „Сенс вартістю 57 900грн., за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему „АвтоТак. Позивач вважає, що цей договір укладено під впливом обману зі сторони відповідача та із застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики, оскільки положення договору суперечать принципу добросовісності, що створює істотний дисбаланс договірних прав і обовязків на шкоду позивача. А тому, ОСОБА_1 просив суд винести рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення ОСОБА_3 №701487 від 29 липня 2013 року з усіма додатками, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ „АВТО ПРОСТО і стягнути з відповідача на його користь 34 094,61 грн.

Рішенням Деражнянського районного суду від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі. Апелянт вказує, що суд не звернув уваги на те, що умови договору є несправедливими, адже всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду позивача, а саме: в договорі не встановлено строк отримання Учасником автомобіля та строк, після якого договір припиняє свою дію; встановлено жорсткі обов»язки споживача, тоді як відповідач не несе відповідальності за не виконання умов договору; не визначена ціна автомобіля. Також апелянт зазначає, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька практика, оскільки під час пропонування продукції споживачу не надається необхідна інформація в доступній формі для здійснення свідомого вибору.

Апелянт апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просить її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 29 липня 2013 року між ТОВ «АВТОПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 №701487 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, відповідно до якого товариство за винагороду зобов»язується забезпечити придбання автомобіля учаснику за рахунок об»єднаних періодичних платежів учасників групи, а учасник зобов»язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідної для повної оплати поточної ціни автомобіля та вартість послуги (винагороду товариства). Згідно з Додатком №1 до Договору позивач отримав право на придбання автомобіля ЗАЗ Сенс, поточна ціна якого на день укладення договору становить 57900 грн. На виконання умов зазначеного Договору позивачем на час звернення до суду сплачено 34094,61 грн. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 не доведено, що умови Договору №701487 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі є несправедливими та, що спірний договір укладено під впливом обману, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як вбачається із ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не розумів змісту оскаржуваного договору та його наслідків є такими, що не заслуговують на увагу, адже як вбачається із матеріалів справи та визнається апелянтом при укладені спірного договору 29.07.2013 року він отримав примірник угоди та додатки до неї, що містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідно до ст. 19.2 Договору підписання цього Договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору й додатків до нього.

Згідно з п. 12.1.5 Договору учаснику надається 14 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Договором та прийняти його чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак». При цьому в разі розірвання Договору протягом 14 днів з дати його підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про розірвання Договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про розірвання угоди в 14-ти денний термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно відмовив йому у позові, адже спірний договір укладено під впливом обману і при здійсненні відповідачем нечесної підприємницької практики, є недоведеними, оскільки відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України №6-40цс від 11.09.2013 року.

Як вбачається із п.1.2. спірного договору учасник уповноважує ОСОБА_4 на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов»язання щодо сплати винагороди адміністратора, надається право на отримання автомобіля на найближчому розподілі товару,.. Ця укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому договором. (ст. ст. 1.1. 1.7. спірного договору), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Відповідно до наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Встановлено, що відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність у відповідності із ліцензією, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 15.01.2013 року. (а.с.67).

Як вбачається із спірного договору, що укладений між сторонами, цей правочин передбачає одержання ОСОБА_1 необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), тому до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Помилковим є посилання позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що умови спірного договору №701487 від 29.07.2013 року є несправедливими, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже враховуючи положення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що апелянт 29.07.2013 року після підписання оспорюваного договору отримав його примірник та додатки до договору, на протязі 14-ти денного строку не звертався до відповідача із заявою про його розірвання та з 29.07.2013 року по січень 2015 року включно виконував умови договору, сплативши 34094,61грн. Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають і зазначені обставини свідчать про розуміння та згоду ОСОБА_1 з усіма умовами договору від 29.07.2013 року.

Норми матеріального права судом першої інстанції застосовані вірно.

Порушення процесуального закону, що були б підставою для скасування рішення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа: №22ц/792/1228/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 19