АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Усика Г.І., Іванченка М.М.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопапа», ОСОБА_3, про припинення договору поруки,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6207/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Глобус»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопапа» (далі по тексту - ТОВ «Автопапа»), ОСОБА_3, про припинення договору поруки.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що в зв'язку з укладенням додаткових угод до кредитного договору було змінено зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що відповідно до ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки. Крім того, введення у правовідносини нового поручителя впливає на порядок взаємодії сторін та порядок прийняття рішень щодо повернення кредитних коштів, що також може вплинути на обсяг відповідальності апелянта.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 вересня 2011 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Автопапа» було укладено кредитний договір № 46/ЮКЛ-11, за умовами якого ТОВ «Автопапа» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 1 900 000,00 грн. строком дії з 02 вересня 2011 року по 30 серпня 2013 року та сплатою 25 % річних (а.с.8-12).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 02 вересня 2011 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 46-1/ЮПОР-11, відповідно умов якого останній поручається перед кредитором за виконання ТОВ «Автопапа» зобов'язань за кредитним договором № 46/ЮКЛ-11 від 02 вересня 2011 року (а.с.7).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору поруки ОСОБА_2 поручився перед ПАТ «КБ «Глобус» за виконання третьою особою ТОВ «Автопапа» зобов'язань за кредитним договором, а саме зобов'язання повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках передбачених кредитним договором та додатковими договорами до них (а.с.7).

02 грудня 2011 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Автопапа» було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 46/ЮКЛ-11 від 02 вересня 2011 року, за умовами якої було змінено мету кредитування та встановлено сплату комісії в розмірі 9 000 гривень за зміну мети кредитування (а.с.13).

Додатковою угодою № 02/46 від 11 липня 2012 року було внесено зміни до кредитного договору № 46/ЮКЛ-11 від 02 вересня 2011 року, відповідно до умов якої як додатковий вид забезпечення зобов'язання було залучено поручителя ТОВ «Азбука для батьків» (а.с.14).

В червні 2014 року ОСОБА_2 порушив перед судом питання про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, встановленої договором № 46-1/ЮПОР-11 від 02 вересня 2011 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він не давав згоди на укладення додаткових угод до кредитного договору, в результаті укладення яких збільшилась його відповідальність як поручителя.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг відповідальності ОСОБА_2 як поручителя після укладення додаткових угод до кредитного договору збільшено не було, та останній був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, а тому надав згоду на зміну умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому же обсягу, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однією з підстав припинення поруки, передбаченою ч. 1 ст. 559 ЦК України є зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки обсяг відповідальності ОСОБА_2 як поручителя збільшено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок укладення додаткових договорів до кредитного договору від 02 грудня 2011 року та 11 липня 2012 року, якими було змінено мету кредитування, визначено сплату комісії в розмірі 9 000, 00 грн. у зв'язку зі зміною мети кредитування, та введено нового поручителя ТОВ «Азбука для батьків» не заслуговують на увагу, оскільки зазначені ОСОБА_2 зміни кредитного договору не є такими, внаслідок яких збільшується відповідальність поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що в день укладення додаткового договору від 02 грудня 2011 року ТОВ «Автопапа» було сплачено комісію за зміну умов кредитного договору (а.с.81), а тому обсяг відповідальності поручителя після укладення додаткових договорів до кредитного договору № 46/ЮКЛ-11 від 02 вересня 2011 року не збільшився.

Крім того, зазначений кредитний договір та додаткові договори до цього кредитного договору від 02 грудня 2011 року та 11 липня 2012 року підписані безпосередньо ОСОБА_2 як директором ТОВ «Автопапа».

Таким чином, будучи директором ТОВ «Автопапа», ОСОБА_2 був обізнаний про всі істотні умови кредитного договору та додаткових договорів до нього та погодився з ними, про що свідчить його підпис на вказаних договорах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Г.І. Усик

М.М. Іванченко