№243/2548/15-ц
№ 2/243/1471/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 квітня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Руденко Л.М.,
при секретарі - Кобець О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
20.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання договору довічного утримання до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 липня 2005р., він ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір довічного утримання.
Він не маю родини, а ні дружини, а ні дітей. Єдиною його родичкою племінницею є відповідачка по справі.
У червні 2005р. він запропонував відповідачці доглянути його та отримати його будинок у власність.
ОСОБА_2 погодилась, але з самого початку за ним фактично не доглядала, вона мешкає у Автономній республіці Крим, а з 2013р. відповідачка взагалі його фактично покинула.
Відповідно до п.4 Договору відповідачка взяла на себе обов»язок довічно повністю його утримувати, забезпечувати харчуванням, доглядом, надавати усю необхідну допомогу.
Він є людиною похилого віку і потребує догляду щоденно. До 2013р. до нього приходили працівники соціальної служби, але після їх розформування, він залишився один.
До нього приходить ОСОБА_4, у них склалися гарні стосунки і він попросив її доглядати за ним.
ОСОБА_4 має вже дорослих дітей і тому погодилася доглядати за ним. Під час проведення АТО на території міста Слов»янська відповідачка не захотіла забрати його, повідомила, що не має наміру помирати, і його будинок того не вартий. Весь час зі ним була ОСОБА_4, а ні вона, а ні її діти його не покинули і навіть не виїхали з міста, тому що не змогли його покинути.
Відповідно до приписів чинного законодавства розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача можливо у випадку невиконання набувачем своїх обов»язків за договором (ст.755 ЦК України).
ОСОБА_2 його не відвідує, допомоги ні якої ні надає, навіть не телефонує.
За наведених підстав, він хоче розірвати договір довічного утримання, укладений між ним та відповідачкою.
Просить суд договір довічного утримання, укладений 07 липня 2005р., між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвати.
У судовому представник позивача - ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності від 03.03.2015р., вимоги ОСОБА_1 підтримала та дала аналогічні пояснення там обставинам, що викладені у позовній заяві, доповнивши їх тим, що вона раніше працювала у службі соц. захисту населення і з 2007 року приходила до позивача, а коли дану службу розформували, вона, за проханням ОСОБА_2, продовжувала ходити до ОСОБА_1 Їй відомо, що ОСОБА_2 на протязі десяти років приїздила до позивача разу два на рік, з метою зробити заготувельні закупки взимку. Останній раз ОСОБА_2 приїздила укінці лютого 2014р., а коли почалася АТО, покинула ОСОБА_1 та поїхала до м. Харкова, звідки їй зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_1 залишився сам. Потім їй зателефонував позивач і благав не покидати його. Протягом всієї АТО вона була разом з ОСОБА_1 і не залишала його коли були обстріли міста. З квітня 2014 року і по цей час вона мешкає разом з ОСОБА_1, доглядає його, оскільки він потребує постійного стороннього догляду. Після звільнення міста, вона зателефонувала ОСОБА_2, але та відмовилась приїздити до позивача, вказавши, що будинок останнього не стоїть її життя. ОСОБА_1 бажає розірвати договір довічного утримання, укладений 07 липня 2005р., між ним - ОСОБА_1 та відповідачкою - ОСОБА_2 та просить про це суд.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з»явилась, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що:
- 07.07.2005р. ОСОБА_1 уклав договір довічного утримання зі своєю племінницею ОСОБА_2 ( а.с.4);
- відповідно до умов договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2О у власність садиу, що знаходиться за адресою: м. Слов»янськ, Донецької обл., пров. Свердлова, 56, колишній номер 40 «а», до складу якої входить: земельна ділянка, площею 0,0443 га та житловий будинок, загальною площею 55,5 кв.м. з господарчо-побутовими спорудами, а ОСОБА_2О зобов»язалася довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та обхідною допомогою (п.1,4 Договору від 07.07.2005р.);
- договір довічного утримання від 07.07.2005р. було посвідчено приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано за №2234;
- у договорі вказано, що сторони попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів;
- ОСОБА_2 не виконує свої зобов»язання за договором довічного утримання від 07.07.2005р., так як переважно знаходиться на території Автономної республіки Крим, де проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.4), і лише 2-3 рази на рік приїздить до ОСОБА_1 за місцем його проживання - будинок №56 по вул. Свердлова, м. Слов»янськ, Донецької області.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що вони знають ОСОБА_1, як особу похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду і даний догляд йому надавали робітники соціальної служби, а саме ОСОБА_4, яка і по цей час проживає разом з ОСОБА_1, доглядає за ним. ОСОБА_2 приїздить до ОСОБА_1 один раз на рік, незважаючи на те, що позивач щоденно потребує догляду.
Відповідно до вимог ст. 755 ч. 1 п.1 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду за вимогою відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини.
Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.
Таким чином, у судовому засіданні позивачем було доведено невиконання ОСОБА_2 взятих на себе обов»язків, згідно з договором довічного утримання укладеного 07 липня 2005р., між нею - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому вимоги позивача щодо розірвання даного договору підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 755 ч. 1 п.1 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 57, 58, 60, 62, 63, 64, 209 ч.3, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання укладений 07.07.2005року, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі під №2234.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: