У Х В А Л А

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визнання актових записів недійсними та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, Іллічівської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено: визнано, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано недійсним та анульовано актовий запис від 22 липня 1977 року № 15 про встановлення батьківства відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недійсним актовий запис від 22 липня 1977 року № 95 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині внесених відомостей про батька, виключивши прізвище «ОСОБА_6» і дані про батька ОСОБА_6, зобов'язано відділ ДРАЦС реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області анулювати актовий запис від 22 липня 1977 року № 15 про встановлення батьківства відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні зміни у актовий запис про народження від 22 липня 1977 року № 95, визнано недійсним свідоцтво про народження ОСОБА_5 від 20 грудня 1979 року та зобов'язано відділ ДРАЦС реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області внести зміни у свідоцтво про народження згідно зі змінами внесеними у актовий запис про народження від 22 липня 1977 року № 95, визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1, 100 % статутного капіталу ПП «Ремпобуттехніка «Норд», гараж НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2 у гаражному товаристві «Портовик-1», недобудовану будівлю, що розташована на земельній ділянці площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_2, садівниче товариство «Чайка», автомобіль марки «ІЖ 2715» реєстраційний номер НОМЕР_3, автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_4, грошові кошти, що знаходяться на рахунках в Іллічівському відділенні АТ «Ощадбанк», рухоме майно, яке належало ОСОБА_6 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рухоме майно, яке належало ОСОБА_6 і знаходиться в майстерні ПП «Ремпобуттехніка «Норд», зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності відносно вищевказаного спадкового майна, зобов'язано ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 оригінали документів: свідоцтво про право власності на нежиле приміщення - майстерню ПП «Ремпобуттехніка «Норд» від 29 травня 1996 року, технічний паспорт на це нежиле приміщення від 16 квітня 2008 року, технічний паспорт від 27 березня 2002 року на квартиру АДРЕСА_1, членську книжку садівничого товариства «Квант» № НОМЕР_5, паспорт гаражного товариства «Портовик» на гараж НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «ВАЗ 21063»; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині за кожним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на: квартиру АДРЕСА_1, нежитлове приміщення ПП «Ремпобуттехніка «Норд», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, автомобіль марки «ІЖ 2715» реєстраційний номер НОМЕР_3, автомобіль марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_4, грошові кошти, що знаходяться на рахунках в Іллічівському відділенні АТ «Ощадбанк», рухоме майно, яке належало ОСОБА_6 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рухоме майно, яке належало ОСОБА_6 і знаходиться в нежитловому приміщенні ПП «Ремпобуттехніка «Норд»; зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у здійсненні права власності спадковим майном; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року залишено без змін.

У листопаді 2015 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме частини першої статті 56 КпШС Української РСР та частини другої статті 328 ЦПК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого та 20 березня 2013 року та 25 червня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 7 жовтня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і законність судового рішення суду апеляційної інстанції, який виходив із доведеності позовних вимог ОСОБА_4 в частині встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно й зобов'язання ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у здійсненні права власності спадковим майном. В частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним актового запису про встановлення батьківства, актового запису про народження ОСОБА_5 в частині внесення відомостей про батька, зобов'язання внести зміни до актового запису про народження, анулювання актового запису про встановлення батьківства та визнання недійсним свідоцтва про народження ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_5, батьківство якого оспорюється, народився до 1 січня 2004 року, то на правовідносини про визнання недійсним актового запису про встановлення батьківства поширюються положення КпШС Української РСР, в частині першій статті 56 якого передбачено, що оспорити проведений запис про народження має право особа, записана, як батько дитини або як мати дитини, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав. При цьому якщо особа, яка записана як батько чи мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті. Встановивши, що за життя ОСОБА_6 не оспорював свого батьківства відносно ОСОБА_5, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 не входить до кола осіб, які мають право оспорити цей запис, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні її позовних вимог в цій частині. Також суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційний суд дійшов таких висновків:

- в ухвалі від 20 лютого 2015 року суд, зазначивши, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не вказали якою нормою права передбачено доведення особою, батьківство якої оспорюється, родинних зв'язків із померлим спадкодавцем та визнаючи, що запис спадкодавця ОСОБА_6 батьком відповідача ОСОБА_5 зроблено незаконно, суди не звернули увагу, що акт про встановлення батьківства та відповідне свідоцтво про народження, в яких ОСОБА_6 є батьком відповідача, чинний, тому на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції;

- в ухвалі від 20 березня 2013 року зазначено, що суди першої та апеляційної інстанції, встановивши, що спірні правовідносини виникли до введення в дію Сімейного кодексу України, застосували положення КпШС Української РСР та дійшли обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, установленого частиною першою статті 56 КпШС Української РСР, і задоволення позову батька дитини про оспорювання батьківства;

- в ухвалі від 25 червня 2014 року зазначено, що застосувавши до спірних правовідносин положення КпШС Української РСР і встановивши причини пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності, передбаченого частиною першою статті 56 КпШС Української РСР та про наявність підстав для задоволення позову батька дитини про визнання недійсним запису про його батьківство відносно цієї дитини.

Надана заявницею для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2013 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки в ній не міститься правої позиції щодо спірних правовідносин, а вказується на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, зокрема судами попередніх інстанцій не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Порівняння змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2013 року та 25 червня 2014 року, наданих заявницею для прикладу, зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визнання актових записів недійсними та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, Іллічівської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема