Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у. № 271/6968/13-ц
№ провадження
22-ц/778/2462/15 Головуючий у 1 інстанції: Березніков О.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 26 березня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ «Банк Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначено, що 20 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1109Т, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10 000 гривень. У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за цим кредитним договором, 20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1109Т. Через невиконання відповідача взятих за кредитним договором зобов'язань рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07 вересня 2009 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку було стягнуто заборгованість в розмірі 12 795,03 гривень. Повне виконання відповідачами зазначеного рішення відбулось 19 жовтня 2012 року. Посилаючись на те, що у відповідачів за період з 22 квітня 2009 року (дата направлення до суду попередньої позовної заяви) по 19 жовтня 2012 року (дата повного виконання зобов'язань за кредитним договором) утворилась заборгованість по комісії в розмірі 8 400 гривень, по процентам в розмірі 8 858,46 гривень, а також була нарахована пеня за період з 21 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2013 року по кредиту, комісії та відсоткам в розмірі 63 165,96 гривень, які і просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 26 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «ФіК» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Банк Фінанси та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 26 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» за період з 22 квітня 2009 року по 19 жовтня 2012 року заборгованість по комісії в розмірі 8 400 гривень, по процентам 8 858,46 гривень та пеню за період з 21 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2013 року в розмірі 8 000 гривень та судові витрати по 189,37 грн. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як установлено судом, 20 травня 2008 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1109Т, за яким банк надав позичальнику 10 000 грн. із зобов'язанням здійснити погашення кредиту до 19 травня 2011 року рівними щомісячними платежами в розмірі 278 грн. та 200 грн. комісії та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 0,0001 % річних (а.с. 38-43).

У цей же день - 20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №1109Т, за яким він зобов'язався нести відповідальність солідарно з ОСОБА_3 за своєчасне та повне виконання нею своїх зобов'язань за договором кредиту (а.с.32-37).

Однак позичальник порушила свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 22 квітня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 12 795 грн. 03 коп., яка стягнута рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Дніпропетровської області від 7 вересня 2009 року з боржника та поручителя в солідарному порядку (а.с. 19).

Рішення суду виконано тільки 19 жовтня 2012 року, і за період з 22 квітня 2009 року по 19 жовтня 2012 року утворилась станом на 21 жовтня 2013 року заборгованість по процентам у розмірі 8 858,46 гривень, заборгованість по комісії в розмірі 8 400 гривень, а також була нарахована пеня по кредиту, комісії та відсоткам за період з 21 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2013 року в розмірі 63165,96 гривень (а.с. 12-18).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду, не ставив питання про його поновлення, а відповідачі заявили про застосування цього строку.

Проте такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умовами договору поруки №1109Т від 20 травня 2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, зазначено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Проте, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктами 3.5, 36 основного договору встановлено право кредитора у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому тощо.

Строк виконання основного зобов'язання визначено у кредитному договорі - 19 травня 2011 року.

Між тим, рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Дніпропетровської області від 7 вересня 2009 року з боржника та поручителя в солідарному порядку достроково стягнута заборгованість за кредитом.

Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 3.5 основного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Зважаючи на те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений достроковим стягненням суми кредиту за судовим рішенням від 7 вересня 2009 року, не пред'явив позову до поручителя про виконання зобов'язання, зобов'язання за договором поруки припинилися. Тому, вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з цих підстав.

Така правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-125цс14 та від 24 вересня 2014 року № 6-106цс14, яка є обов'язковою для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214 ЦПК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та від 1 жовтня 2014 року № 6-134цс14 у справах за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що представник відповідачів ОСОБА_6 до ухвалення судом рішення заявив про застосування строків позовної давності (а.с. 103-104).

Пунктом 3.3. кредитного договору №1109Т від 20 травня 2008 року передбачено повернення кредиту щомісячними платежами (а.с. 36).

Позивач звернувся до суду 05 грудня 2013 року з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 22 квітня 2009 року по 19 жовтня 2012 року.

З врахуванням трирічного строку позовної давності заборгованість по щомісячним платежам за період з 01 грудня 2010 року по 18 жовтня 2012 року становить: по процентам у розмірі 3 686 грн. 76 коп., по комісії в розмірі 4 400 грн., а по пені з врахуванням однорічного строку за період з 21 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2013 року - 63 165 грн. 96 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, завданих банку несвоєчасним погашенням кредиту, колегія суддів вважає, що розмір пені, що має бути стягнена, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 8000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову: стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по кредитному договору у розмірі 16 086 грн. 76 коп. (що складається із заборгованості за процентами у розмірі 3 686 грн. 76 коп., по комісії в розмірі 4 400 грн. та пені за в розмірі 8 000 грн.), а також у відповідності до ст. 88 ЦПК України судових витрат у розмірі 378 грн. 74 коп., а решта вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 26 березня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору №1109Т від 20 травня 2008 року у розмірі 16 086 (шістнадцять тисяч вісімдесят шість) грн. 76 коп. (що складається із заборгованості за процентами у розмірі 3 686 грн. 76 коп., по комісії в розмірі 4 400 грн. та пені за в розмірі 8 000 грн.), а також судові витрати у розмірі 378 (триста сімдесят вісім) грн. 74 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: