АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/700/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю - ОСОБА_1, представника КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року у справі за позом Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Позивач зазначив, що ОСОБА_1., який є власником квартири АДРЕСА_1, відмовляється укладати договір про наданя послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте користується зазначеними послугами, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 3 201,38 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року позов комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 3092,96 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року, постановити нове рішення, яким відмовити комунальному підприємству теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" в позові про стягнення 3092,96 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення. Апелянт посилається на те, що заборгованість нарахована за період до 01 січня 2012 року, що виходить за межі позовної давності, між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини про наданя послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не представлені документи бухгалтерського обліку, які на надання житлово-комунальних послуг б підтвердили понесені позивачем витрати і позивач попередньо не звертався в порядку позовного провадження, як це передбачено ст.96 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2, яка розташована у багатоквартирному будинку.

Позивач є виконавцем послуг з надання централізованого теплопостачання вказаного будинку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснює оплату наданих послуг із централізованого опалення квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам, та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України Про житлово- комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води водовідведення, газо- телектропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Частиною 3 ст. 16 даного Закону передбачено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на, зокрема, міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що позивач надавав послуги з централізованого опалення будинку №15 по вул. Київській м.Тернополя, де розташована належна відповідачу квартира, заборгованість розрахована відповідно до встановлених тарифів.

Доводи апелянта про те, що відсутність договірних стосунків з відповідачем звільняє його від обов'язку здійснювати оплату послуг, які надають позивачем по опалюванню будинку, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, згідно ч. 3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послугиспоживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, статтями 20 та 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до положень Закону України Про житлово-комунальні послуги укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Однак, відсутність такого договору не є підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що позивач надавав не всі послуги, проте будь-яких претензій з цього приводу до позивача ОСОБА_1 не предявляв, оскільки вважає, що у нього з позивачем не виникло ніяких правовідносин.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачем не є підставою для звільнення останнього від оплати послуг за централізоване опалення його квартири.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що розрахунок позовних вимог не відповідає встановленій процедурі обчислення житлово-комунальних послуг.

Позивачем було надано розрахунок та письмові пояснення щодо нарахувань за житлово-комунальні послуги з посиланням на нормативно-правові акти, який був вірно взятий до уваги судом першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції досліджено порядок нарахувань сум до оплати за послуги з опалення та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено вірність та законність нарахування, яке проводить комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго".

Нарахування плати за опалення проводилось щомісячно протягом року пропорційно опалювальній площі квартири за затвердженим тарифом встановленими рішеням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 24 січня 2011 року № 86 про встановлення тарифів на послуги з ценралізованого опалення і постачання гарячої води для населення.

Таким чином, твердження апелянта про те, що жодного розрахунку на підтвердження суми заборгованості з централізованого опалення та послуг з утримання будинку та прибудинкової території позивачем не подано, спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував позовну давність в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 3201,38 грн., оскільки відповідно до ч. 1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Із виписки з особового рахунку про заборгованість за опалення і гаряче водопостачання від 12 вересня 2014 року, яка представлена суду першої інстанції вбачається, що заборгованість за опалення і гаряче водопостачання нарахована за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2014 року на суму 3201,38 грн., а не до 01 січня 2012 року, як це стверджує апелянт і відповідач частково сплачував кошти за користування опаленням і гарячою водою( а.с.8).

Доводи скаржника про те, що комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" є неналежним позивачем, оскільки не є балансоутримувачем, колегія вважає необгрунтованими та підлягають відхиленню.

Право на отримання плати за надання житлово-комунальних послуг передбачено як положеннями Закону УкраїниПро житлово-комунальні послуги так і укладеним між споживачами договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3