АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/3603/14 Єдиний унікальний номер справи: 650/905/14-ц
Категорія 45 Головуючий у першій інстанції: Кириленко М. Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 30 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Семиженка Г.В., Лісової Г.Є.

при секретарі: Предместніковій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2014 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Науково - впроваджувальної фірми «Нові технології», треті особи: Великоолександрівська селищна рада, Відділ держземагенства у Великоолександрівському районі про визнання державного акту про право власності на землю недійсним та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у Великоолександрівському районі Херсонської області, третя особа - командитне товариство Науково - впроваджувальна фірма «Нові технології» про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, виданий 29 листопада 2004 року на ім'я ОСОБА_2; витребувати у відповідача Державний акт на зазначену земельну ділянку; зобов'язати Науково - впроваджувальну фірму «Нові технології» за його рахунок виготовити відповідну земельну документацію на земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого вона успадкувала житловий будинок з садибною ділянкою, яка належала батькові на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 17 квітня 2000 року, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

Позивач зазначала, що при внесені земельної ділянки до автоматизованої системи державного земельного кадастру, виявилося, що межі суміжної земельної ділянки, яка належить відповідачу, спроектовані невірно, в натуру не виносилися, тому частина земельної ділянки ОСОБА_2 перекрила частину земельної ділянки, яка належала померлому ОСОБА_5 в зв'язку з чим з відповідачем виник спір щодо заїзду на спадкову земельну ділянку з боку вулиці.

22.07.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Відділу Держкомземагенства у Великоолександрівському районі Херсонської області, третя особа, Командитне товариство Науково - впроваджувальна фірма «Нові технології» в якому просила визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_5 на підставі рішення №46 від 31 березня 2000 року, зобов'язати Відділ Держземагенства у Великоолександрівському районі Херсонської області скасувати реєстрацію зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0.1500 га згідно державного акту серія НОМЕР_1. Указана земельна ділянка надана їй для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 і має форму прямих ліній.

Ознайомившись із копією державного акту суміжного землевласника, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона з'ясувала, що частина його земельної ділянки в точках 67.1,62,50.1 та 50 як це зображено на плані зовнішніх меж на державному акті перехрещуються з її земельною ділянкою. Вважає, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_5 виготовлений з помилкою у визначені площі та меж земельної ділянки, тому просить визнати його незаконним та скасувати.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 11.08.2014 року позови об'єднанні в одне провадження.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27.10.2014 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції поверхово досліджені наявні докази у справі та суд надав їм невірну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи в частині заявлених нею позовних вимог.

Зокрема зазначила, що суд залишив поза увагою, що межі земельної ділянки, зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю, виданого на ім'я ОСОБА_5 суперечать даним БТІ, що є порушенням ч.6 ст.17 Земельного Кодексу України, який діяв на момент отримання ОСОБА_5 державного акту.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 згідно державного акту серія НОМЕР_1 від 29.11.2004 року. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підставою видачі державного акта вказано рішення Великоолександрівської селищної ради від 22 листопада 2004 року за №362.

Власником суміжної земельної ділянки згідно Державного акту серії НОМЕР_2 від 17.04.2000 року був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою видачі державного акта вказано рішення виконкому Великоолександрівської селищної ради №46 від 31 вересня 2000 року.

Спадкоємцем майна ОСОБА_5 за законом є його дочка ОСОБА_3, яка прийняла спадщину відповідно до статей 1268- 1270 ЦК України. Зазначена обставина визнана сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з актом узгодження меж цієї земельної ділянки від 19 січня 2000 року вказано, що по точках від В до Г земельна ділянка ОСОБА_5 межує із присадибною ділянкою ОСОБА_7, який погодив межі земельної ділянки ОСОБА_5, що мали пряму лінію, яка проходила від точки В до Г, однак, в плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту виданого на ім'я ОСОБА_5, опис меж зазначеної земельної ділянки має іншу форму - у вигляді кривої лінії.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що факт визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки відповідно до ст.ст.152,155 ЗК України не може бути способом захисту порушеного права. Крім того, позивачем не доведено в який спосіб порушено його право саме відповідачем по справі.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України ( в редакції 2002 року захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій,що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 22 травня 2013 року у справі № 6-33 цс 13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції вирішуючи спір вищезазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що факт визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки відповідно до ст.ст.152,155 ЗК України не може бути способом захисту порушеного права.

Статею 6 ЗК України ( в редакції, що була чинною на дату видачі Державного акта на право власності на землю ОСОБА_5.) встановлено, що громадяни України мають право на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка)

Статтею 17 ЗК України визначено, що земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно -кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь і кооперативів тощо).

Із досліджених апеляційним судом технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю для обслуговування жилого будинку та господарських споруд ОСОБА_5, виготовленої науково - впроваджувальною фірмою «Нові технології» вбачається, що 14.12.1999 року ОСОБА_5 подав до Великоолександрівської селищної ради заяву, в якій просив передати йому безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Із цієї ділянки змінити цільове призначення в кількості 0.01 га під крамницю по АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради Херсонської області №46 від 31 березня 2000 року виконкомом селищної ради затверджено проект складання і видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 площею 0.1480 га у власність, 0.0073 га для комерційних цілей у користування.

Згідно Акту узгодження меж землекористування від 19 січня 2000 року землекористувач ОСОБА_5 та суміжні землекористувачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 погодили межі земельної ділянки ОСОБА_5, що мали пряму лінію, яка проходила від точки В до Г та межувала в цих точках з земельною ділянкою ОСОБА_7

Згідно Акту узгодження меж землекористування від 12 листопада 2004 року землекористувач ОСОБА_2 та суміжні землекористувачі ОСОБА_5 погодив межі земельної ділянки ОСОБА_2, що мали пряму лінію, яка проходила від точки Г до А та межувала в цих точках з земельною ділянкою ОСОБА_2

Однак, в плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту виданого на ім'я ОСОБА_5 зовнішні межі земельної ділянки мають форму кривої лінії та межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 в точках В до Г від Г до Д.

Із висновку судової будівельно - технічної експертизи №013/2014 від 14.05.2015 року вбачається, що 0.0096 га земельної ділянки ОСОБА_2 мають накладення з земельною ділянкою ОСОБА_3.(раніше ОСОБА_5.), з них 0.0090 га відповідно до Державного акту НОМЕР_2 від 17.04.2000 року та 0.0006 га захват земельної ділянки (самовільно зайнято) із земель ОСОБА_2

Із кадастрового плану, що виконаний інженером землевпорядником ОСОБА_9 вбачається, що загальна площа земельної ділянки згідно Державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_5 становить 0.1479 га, фактична площа становить 0.1487 га в той час загальна площа земельної ділянки згідно Державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_2 становить 0.1500 га, фактична площа 0.1399 га.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку порушуються, оскільки на частину земельної ділянки, яка їй належить має місце накладення частини суміжної земельної ділянки, яку успадкувала ОСОБА_3 після померлого батька ОСОБА_5, а тому порушенні права ОСОБА_2 підлягають судовому захисту в обраний нею спосіб.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_2 дізналася про своє порушене право лише після смерті ОСОБА_5, тобто в 2013 році, оскільки такі твердження не спростовані в ході судового розгляду справи.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені та документально підтвердженні судові витрати в сумі 2929 грн. 80 коп., що складаються із сплати судового збору та оплати за судову будівельно - технічну експертизу.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,316,317 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділ Держземагенства у Великоолександрівському районні, третя особа Науково - впроваджувальна фірма «Нові технології» скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_5 на підставі рішення №46 від 31 березня 2000 року виконкому Великоолександрівської селищної ради та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №20.

Зобов'язати Відділ Держземагенства у Великоолександрівському районі Херсонської області скасувати реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім'я ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: