У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про передачу предмета застави в заклад,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 17 647 доларів США зі сплатою 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 вересня 2011 року. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами укладено договір застави рухомого майна, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку у заставу належний йому на праві власності автомобіль ВМW, модель 520, 1997 року випуску, тип: легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_1, державний реєстраційний номер: НОМЕР_2.

Позивач вказував, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року звернуто стягнення на вказаний предмет застави, проте відповідач предмет застави в заклад банку не передає. Посилаючись на вказані обставини, просив вилучити у відповідача та передати в заклад вказаний транспортний засіб, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що укладений між сторонами договір застави не містить положень щодо реалізації права заставодержателя на задоволення його вимог як кредитора шляхом передачі предмету застави в заклад. При цьому останній розпорядився своїм правом на звернення стягнення на предмет застави.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про передачу предмета застави в заклад, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова