У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Оніпко О.В., Ковалевич С.П.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали через порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що в ухвалі суду від 06 липня 2015 року не йдеться про необхідність оплати судового збору в розмірі 1% від суми позову, а тому суд усунення саме такого недоліку позову перед позивачем не ставив, а відповідно така вимога суду не мала усуватись.

Крім того, даний позов є немайновим і тому оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, про що було заявлено в тексті поданого позову.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що, 03 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно, сплативши судовий збір у розмірі 246 грн.

06 липня 2015 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, визначено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги та надано строк для усунення зазначених недоліків, а саме сплати судового збору щодо кожної з заявлених позовних вимог.

22 липня 2015 року на виконання вимог ухвали суду від 06 липня 2015 року, позивач здійснив доплату судового збору та направив до суду клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не сплачено судовий збір згідно заявлених позовних вимог, оскільки вимога про звернення стягнення на предмет застави є майновою і має оплачуватися в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду Рівненської області не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2015 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, проте вказана ухвала не містить суми, яку необхідно доплатити та не зазначено реквізитів для сплати судового збору.

Крім того, оскаржувана ухвала суду від 03 вересня 2015 року не містить суми судового збору яку недоплатив позивач.

Також, судом першої інстанції не правильно визначено розмір судового розміру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на день подання позову, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання позову немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином станом на 01.01.2015 р. при мінімальній заробітній платі 1218 грн. мінімальний розмір судового збору при подачі позову немайнового характеру складає - 243 грн. 60 коп.

Згідно із п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Оскільки рішенням Рівненського міського суду від 06 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 239 895,00 грн., вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави, є немайновими, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

За вказаних обставин у суду першої інстанції не було підстав для покладення на позивача обов'язку оплати поданого позову за ставкою, передбаченою для майнової вимоги, як відповідно і не було підстав для визнання позовної заяви неподаною та її повернення із зазначених причин.

Оскільки судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення питання щодо відкриття провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, ухвала від 03 вересня 2015 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.2 п.4, 312 ч.1 п.3, 313, 314 ЦПК України, суд,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року скасувати.

Справу повернути до Рівненського міського суду Рівненської області на новий розгляд питання щодо відкриття провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді : О.В. Оніпко

С.П. Ковалевич