Справа № 166/550/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/773/1044/15 Категорія: 44 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Свистун О.В..,

суддів Завидовської-Марчук О.Г., Грушицького А.І.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення із житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ратнівський районний сектор управління державної міграційної служби України у Волинській області, Орган опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року позов в даній справі задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, за неможливістю спільного проживання внаслідок систематичного порушення правил співжиття без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязано Ратнівський районний сектор управління державної міграційної служби України у Волинській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання в квартирі № 13, яка розташована за адресою смт. Ратне, вул. Набережна,2 Волинської області.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 324,80 грн. судових витрат.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 81,20 грн. судових витрат.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 81,20 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про його виселення.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надав доказів в підтвердження своїх доводів щодо належної поведінки в сім'ї та не спростував наданих позивачем доказів щодо систематичного порушення ним правил співжиття.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі з 01.08.2004 року по 05.11.2009 року. Під час спільного проживання у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом із ними проживали діти ОСОБА_1 від першого шлюбу: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 3-9).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає у двохкімнатній квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Ратнівською селищною радою 08 грудня 2010 року, будинковою книгою № 108630, довідкою № 938 від 12.03.2015 року Ратнівської селищної ради Волинської області (а.с. 12, 13, 16-18, 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частиною 1 ст. 116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови N 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Факт систематичного порушення правил співжиття відповідачем, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі підтверджується: постановами Ратнівського районного суду Волинської області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї від 25 липня 2014 року, від 28 серпня 2014 року, актом обстеження умов проживання від 19 травня 2015 року службою у справах дітей Ратнівської райдержадміністрації, перебування ОСОБА_2 на обліку, як сімейного насильника в Ратнівському РВ УМВС України у Волинській області з 26.06.2014 року (лист № 1805 від 20.05.2015 року Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області), зверненнями ОСОБА_1 до Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області про вчинення сімейного дебошу 19.05.2014 року, 04.03.2015 року (висновки від 19.05.2014 року, від 04.03.2015 року) (а.с. 21-28, 48, 50).

Отже, суд першої інстанції встановив, що антигромадська поведінка відповідача продовжується систематично тривалий час, вжиті заходи штрафів, проведені бесіди не дають позитивних результатів. Від такого поводження особи в сім'ї позбавлені нормального розвитку неповнолітні діти.

Судом встановлено, що відповідач має на праві спільної часткової власності іншу квартиру, де проживає перша дружина із дітьми. Дані обставини підтвердив відповідач у судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 помилково вважає, що позивачкою не було доведено факт систематичного порушення ним правил співжиття, його триваючої антигромадської поведінки, а також, що вжитті до нього заходи попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів, не є тими заходами, що дають підстави для його виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав доказів в підтвердження своїх доводів щодо належної поведінки в сім'ї та не спростував наданих позивачем доказів щодо систематичного порушення ним правил співжиття.

Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову і виселення ОСОБА_2 з квартири без надання іншого житлового приміщення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування судом не встановлено

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: