АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/268/15-ц 22-ц/774/1454/К/15
Справа №184/268/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження №22-ц/774/1454/К/15 Томаш І.В.
Категорія № 59 (4) Доповідач Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

представників відповідача Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» - Добриніної Олени Олександрівни, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та додаткове рішення від 09 червня 2015 року по справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» про перерахунок заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ОГЗК») про перерахунок заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що він з 1987 року працював на посаді слюсар по ремонту автомашин на підприємстві відповідача. З 21.02.1987 року по 15.05.1987 року знаходився на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС в ІІІ зоні небезпеки. Підприємство здійснило розрахунок і видало йому довідку № 81 від 21.03.2012 року за час роботи (служби) у зоні відчуження, яка розрахована невірно, оскільки нарахована заробітна плата не збільшена на 100% тарифної ставки. Здійснити перерахунок заробітної плати відповідач відмовляється, чим порушує право позивача на підвищену оплату праці за роботу в зоні відчуження.

З урахуванням зазначеного, та після уточнення заявлених позовних вимог у квітні 2015 року через свого представника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 просив суд зобов`язати ПАТ «ОГЗК» провести перерахунок заробітної плати, з урахуванням кратності оплати праці за роботу в зоні відчуження (зоні небезпеки № 3) за 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року, враховуючи роботу в вихідні дні (5, 12, 19, 26 квітня 1987 року); збільшити на 100 % тарифну ставку за вказані 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року та нарахувати 60% премії тарифної ставки (посадового окладу) за весь час роботи в зоні відчуження; зобов`язати ПАТ «ОГЗК» надати нову довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ПАТ «ОГЗК» провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 з урахуванням кратності оплати праці за роботу в зоні відчуження (зоні небезпеки №3) за 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року,врахувати роботу в вихідні дні (5, 12, 19, 26 квітня 1987 року); збільшити на 100 % (вдвічі) тарифну ставку за вказані 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року та нарахувати 60% премії тарифної ставки (посадового окладу) за весь час роботи в зоні відчуження.

Зобов`язано ПАТ «ОГЗК» надати ОСОБА_2 нову довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2 дні в березні та 29 днів в квітні 1987 року.

А додатковим рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року стягнуто з ПАТ «ОГЗК» на користь держави витрати по сплаті судового зору в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОГЗК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, застосуванням до спірних правовідносин норми права, які не поширюються на спірні правовідносини, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так на думку апелянта, суд першої інстанції прийшовши до висновку про те що відповідачем неправомірно не було здійснено перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 шляхом збільшення на 100% тарифної ставки за час роботи останнього по ліквідації аварії на ЧАЕС, фактично погодився з доводами позивача, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню постанови ЦК КПРС, ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» за № 524-156 від 07.05.1986 року; постанови Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників, безпосередньо зайнятих на роботах щодо усунення наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» № 153/10-43 від 07.05.1986 року, що не відповідає дійсності. Оскільки положеннями вказаних вище нормативно-правових актів передбачена лише можливість (право) встановлення на підприємстві підвищення до 100% розміру тарифних та посадових окладів працівників, зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС, в залежності від складності та терміновості виконання робіт, а не імперативний обов`язок підвищення на вказаний показник (на 100%).

Не відповідає вимогам закону і встановлений судом першої інстанції оскаржуваним рішення обов`язк щодо здійснення ПАТ «ОГЗК» перерахунку заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням премії у розмірі 60 % тарифної ставки, оскільки підстав для такого нарахування немає. Так на ПАТ «ОГЗК» не було внесено змін до діючих положень про преміювання з питань збільшення максимального розміру премії працівникам, зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в порядку реалізації положень Постанови № 207-7. Нарахування премій вказаній категорії працівників здійснювалось відповідно до чинних локальних актів по підприємству з іншими працівниками комбінату.

Крім того, висновок суду про необхідність включення до довідки про заробітну плату позивача доплат за роботу у вихідні та святкові дні, на думку апелянта, є необґрунтованим та зробленим без посилань на норми чинного законодавства, оскільки суми додаткової оплати у вихідні та святкові дні, які не були ані нараховані, ані виплачені ОСОБА_2 за час виконання ним на військових зборах робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС не можуть бути включені у довідку про заробітну плату працівника для нарахування пенсії. Не погоджується апелянт і з висновком суду щодо невідповідності виданої відповідачем довідки № 81 від 21.03.2012 року за змістом вимогам законодавства.

Крім іншого апелянт посилається на чисельні порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду.

Частина 3 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
А згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2015 року судом першої інстанції в повному обсязі продубльовано рішення суду від 28 травня 2015 року, що не передбачено нормами ЦПК України і свідчить про порушення судом норм процесуального права та є обов`язковою підставою для скасування рішення, тому, виходячи із змісту ч. 3 ст. 303 ЦПК України, з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія вважає, що рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та додаткове рішення від 09 червня 2015 року підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у 1987 році позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача (а.с. 34-35).
У період з 21.02.1987 року по 15.05.1987 року ОСОБА_2 в складі військової частини № НОМЕР_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в ІІІ зоні небезпеки та здійснив наступні виїзди до зони небезпеки: 30, 31 березня, а також з 1 по 10 та з 12 по 20 квітня, що підтверджено архівною довідкою № 81543 від 19.07.2012 року галузевого державного архіву Міністерства оборони України (а.с. 12).
Тобто за період часу з 21.02.1987 року по 15.05.1987 року позивач виконував роботу у вихідні дні: 05, 12, 19 та 26 квітня 1987 року, які передбачені та гарантовані Конституцією та трудовим законодавством на відпочинок.
На даний час ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та 3 групу інвалідності (а.с. 9).
Захворювання, що викликало інвалідність, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 10).
21 березня 2015 року ПАТ «ОГЗК» було видано довідку № 81 про заробітну плату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 21.02.1987 року по 15.05.1987 року (а.с. 15, 38).
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 невірно нарахована заробітна плата за час виконання робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС, що порушує надане позивачу право на перерахунок пенсії.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
На думку колегії, спір між сторонами виник з приводу невірного нарахування заробітної плати під час роботи позивача у зоні відчуження, за роботу у надурочний час, вихідні і святкові дні, а також розміру годинно-тарифної ставки.
При обчисленні позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідачем надано довідку № 81 від 21 березня 2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження по ліквідації наслідків Чорнобильській АЕС в період з 21 лютого 1987 року по 15 травня 1987 року, нарахована заробітна плата в розмірі 911,52 крб. (а.с. 15, 38).
В період знаходження позивача на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, діяв порядок оплати роботи працівників, залучених до виконання вказаних робот, встановлений Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 7 травня 1986 року, (аналогічна Постанова РМ УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5), Постановою Держкомтруда СРСР и Секретаріату ВЦСПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964, Постановою РМ СРСР, ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, (аналогічна Постанова РМ УРСР, Укррадпрофа від 10 червня 1986 року № 207-7), Інструкцією, затвердженою Постановою Держкомтруда СРСР и Секретаріату ВЦРПС від 22 квітня 1982 року № 95/4-132, який поширювався також і на військовозобов`язаних, призваних на військові збори, з винятками, встановленими для таких військовозобов`язаних, роз`ясненнями в Листі Держкомтруда СРСР від 15 вересня 1986 року № 595 та Листі Держкомтруда УРСР від 23 вересня 1986 року № 136 «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних», наданими ними у межах своєї компетенції з питань оплати труда названих осіб.
Згідно названих вище нормативних актів, позивач у вказаний період мав право на одержання за місцем основної роботі у відповідача: збереженого середнього заробітку, 100% тарифної ставки, кратність від тарифної ставки, та премію до 60% від збільшеної до 100% тарифної ставки розмірі.
Згідно з діючими на спірний період часу урядовими нормативними документами з питань оплати труда осіб, призваних на військові збори, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, така оплата провадилась підприємствами за місцем постійної роботи таких осіб за рахунок коштів, які перераховувалися у встановленому порядку безпосередньо на спеціальні рахунки підприємств.
Постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності з 01.01.2012 року, затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок) та постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Згідно п. 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Виходячи з наведеного нормативного акту, підставою для внесення до довідок даних про кількість днів роботи у зоні відчуження, номеру зони, де проводилися такі роботи, кратність оплати праці, про нараховану та виплачену заробітну плату, є первинні документи. Включення до довідки таких даних суттєво впливає на обчислення заробітної плати, яка в подальшому враховується для призначення пенсії.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4 Постанови № 207-7 було передбачено, що максимальний розмір премії, яка виплачувалася працівникам підприємства, направленим для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС становила 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць.
Відповідно до пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату особи, видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював заявник.
Оскільки судом першої інстанції не встановлено та відповідачем не надано суду первинних документів, які б підтверджували або спростовували правильність наданої довідки № 81 від 21 березня 2015 року, перевірити об`єктивність даних викладених в спірній довідці не припускається можливим.
Згідно ст. 15 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, BP СРСР, KM СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року та постанова Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за №153/10 - 43 від 07.05.1986 року надавалось право керівникам підприємств і організацій нараховувати заробітну плату працівникам безпосередньо занятим на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам, розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року (відповідно до якого оплата праці повинна проводитись 3-х, 4-х, 5-ти кратному розмірі).
Відповідно до Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦ СПС № 524-156 від 07.05.1986 року, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалася у відповідності з діючими на підприємствах, установах, організаціях системи преміювання.
Постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 дозволяла керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць в положення про преміювання вносилися відповідні зміни.
Судом встановлено, що нараховування заробітної плати ОСОБА_2 по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам не мало місця і премія у розмірі 60% тарифної ставки (окладу) за час виконання робіт в зоні ЧАЕС відповідачем не нараховувалася і в матеріалах справи відсутні докази того, що на підприємстві відповідача на момент відрядження позивача діяла система підвищення тарифних ставок та преміювання.
Крім того, виплата позивачу премії повинна проводитися у порядку, передбаченому Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7, за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР у розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників, незалежно від їх відомчого підпорядкування, та яка виплачувалася працівникам безпосередньо на місці ліквідації наслідків аварії. Підприємствам, на яких постійно працювали ці працівники, кошти для виплат цих премій не виділялися, і ці підприємства такі премії працівникам після повернення на своє робоче місце не виплачували.
Таким чином, колегія вважає доводи апеляційної скарги ПАТ «ОГЗК» обґрунтованими.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду від 28.05.2015 року, рішення від 09.06.2015 року та додаткового рішення від 09.06.2015 року, на підставі п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, із ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, а також рішення від 09 червня 2015 року та додаткове рішення від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевського гірничо-збагачувальний комбінат» про перерахунок заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

В.І. Чорнобук