Провадження № 2/200/2795/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним та зобовязання зняття заборон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до ПАТ КБ «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з позовом про визнання договору іпотеки № 14.13533/1 від 18 лютого 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за номером 1317 недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 лютого 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним був укладений договір іпотеки № 14.13533/1. Згідно зазначеного Договору ОСОБА_1 є майновим поручителем ОСОБА_3

Згідно з п. 7 Договору іпотеки, в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань за Кредитним договором та позивачем зобовязань за цим договором, Позивач надав в іпотеку нерухоме майно, реєстраційний номер 10663685, загальною площею 587 кв. м. Майно належить позивачу на праві власності, відповідно рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2009 року. Майно зареєстроване у встановленому законом порядку, як окремий виділений в натурі обєкт права власності. Майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, що необхідні для його експлуатації. Майно та усі його приналежності знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г. Цільове призначення майна нежиле приміщення. На дату укладання іпотечного договору нежитлового приміщення площею 587 кв.м. за вказаною адресою не існувало та реєстраційні дані предмета іпотеки, зазначені в іпотечному договорі, не належать нежитловому приміщенню, розташованому за вищевказаною адресою, що існувало на дату укладання іпотечного договору від 18.02.2010 року. Іпотечний договір містить відомості, які є істотними, про площу предмета іпотеки 587 кв.м., а фактична площа приміщення, відповідно до рішення суду від 18.02.2010 року складає 733,8 кв.м., що істотно впливає на опис предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації про дійсну площу майна. Оскільки нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, яке належить позивачеві, що порушує його право на розпорядження, користування та володіння даним майном, позивач просить визнати договір іпотеки №14.13533/1 від 18.02.2010 року укладений між позивачем та відповідачем недійсним та зобовязати приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 зняти заборону з нерухомого майна за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграду, 29Г.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що в договорі зазначений саме той обєкт нерухомості, який є предметом іпотеки та просив застосувати строк позовної давності.

Представник приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що в договорі була допущена технічна помилка в розмірі площі предмету іпотеки. Договір не може бути визнаний недійсним, оскільки виконані всі істотні умови договору виконані, просив в позові відмовити.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволенні позовних вимог частково.

Судом встановлено, що 18 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки № 14.13533/1, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за номером 1317. Цього ж дня, 18 лютого 2010 року, у зв'язку з посвідченням вищевказаного договору, нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 до припинення дії договору.

Договір іпотеки укладався в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору № 12.13533 від 04.10.2007 р. укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Предметом іпотеки є нерухоме майно, реєстраційний номер 10663685, загальною площею 587 кв. м. Майно належить Позивачу на праві власності. Право власності підтверджується рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2009 року. Майно зареєстроване у встановленому законом порядку, як окремий виділений в натурі обєкт права власності. Майно та усі його приналежності знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що згідно відомостей з доданої позивачем до позовної заяви - копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2009 року, за Позивачем визнано право власності на нерухоме майно, а саме: будівля кафе літ. Ч-2 поз. 1-31, загальною площею 733, 8 м. кв.; ганок літ. ч; будівля кафе літ. М - 1 загальною площею 11,8 м. кв.; будівля кафе літ. Ф-1, загальною площею 19,6 м. кв.; літ. ф ганок з козирком, літ. Ц будівлі охорони, літ. С,Р,П,Л,О,Н,Т,Х альтанки; №1-6, I інші споруди по вул. Героїв Сталінграду, буд. 29Г у м. Дніпропетровськ.

Зазначене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили та стало підставою для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23925537 від 23.09.2009 р., в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна будівлі та споруди, реєстраційний номер 10663685, місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 29Г на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, б/н від 21.08.2009 р.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що дане рішення суду є письмовим доказом, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення даного спору, набрало законної сили, в силу Цивільного процесуального кодексу України є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до ст.179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Згідно з ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У відповідності з ч.1 ст.184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

В силу вищезазначених норм Цивільного кодексу України предмет іпотеки, згідно іпотечного Договору від 18.02.2010 р. є нерухомою річчю, якій притаманні такі ознаки, як площа 587,00 кв.м, та адреса місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г.

Враховуючи наведене, реєстраційні дані предмета іпотеки, зазначені в Іпотечному договорі № 14.13533/1 від 18.02.2010 р., не належать нежилому приміщенню, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г, що існувало на дату укладення Іпотечного договору № 14.13533/1 від 18.02.2010 р.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", іпотечний договір повинен містити, зокрема, опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані. Вказані умови відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" є істотними умовами іпотечного договору.

Іпотечний договір (п. 7) містить відомості про площу предмета іпотеки, яка згідно договору складала 587,00 кв.м, однак вказаний опис предмета іпотеки виключає його ідентифікацію з нежилими приміщеннями, що існували на дату укладення оскаржуваного договору за вказаною адресою, оскільки на дату його укладення фактична площа нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г відповідно до зазначеного вище рішення суду складає 733,8 кв.м.

Отже, зі змісту п. 7 Іпотечного договору від 18.02.2010 р. встановлено, що в ньому відсутній опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, а саме: дані про дійсну площу.

Таким чином, судом встановлено, що нежилого приміщення, розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г з ознаками та реєстраційними даними, зазначеними в Іпотечному договорі № 14.13533/1 від 18.02.2010 р., не існувало на дату його укладення.

Враховуючи, що Іпотечний договір № 14.13533/1 від 18.02.2010 р. не містить істотних умов, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", суд вважає, що зміст оскаржуваного Іпотечного договору суперечить п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити також Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що в Іпотечному договорі № 14.13533/1 від 18.02.2010 р. відсутні вищезазначені істотні умови, а його зміст суперечить ч. 1 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", суд вважає, що Іпотечний договір укладений без додержання вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України та його слід визнати недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є однин із способів захисту цивільних прав та інтересів особи.

18.02.2010 р. Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 у звязку з посвідченням Договору іпотеки, було накладено заборону відчуження зазначеного в Договорі нерухомого майна, яке належить Позивачу, зареєстровано в реєстрі за номером 1318.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Підставою для внесення Запису № 1318 до Єдиного реєстру заборон був Іпотечний договір від 18.02.2010 р.

Згідно до ч. 1 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, цей Порядок визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, у разі визнання недійсним Іпотечного договору, який був підставою для внесення Запису до Єдиного реєстру заборон, запис згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підлягатиме скасуванню та вилучення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 р. державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Враховуючи, що внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно за вибором заінтересованої особи у суду немає підстав задовольняти вимоги про зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 зняти заборону щодо нерухомого майна.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь Позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11,60,61. 88,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (), Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити частково.

Визнати договір іпотеки № 14.13533/1 укладений 18 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (), який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за номером 1317, щодо надання в іпотеку нежилого приміщення загальною площею 587,00 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграду, буд.29Г недійсним.

Зняти заборону з нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, буд. 29Г.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва