Провадження № 2/522/162/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 Фрунзеєвича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши її, до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 та просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 39 499, 08 грн.; суму пені за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 7 963, 67 грн.; суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 10 369, 29 коп.; суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 584, 37 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 14 054, 17 грн., та суму моральної школи у розмірі 2 000, 00 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму судових витрат у розмірі 900, 23 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

При цьому позивач посилається на те, що 19 липня 2014 року близько 15:40 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 на автодорозі м. Одеса - м. Білгород-Дністровський 8 км. + 800 м., не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача, що зупинився попереду та їхав в попутному напрямку, у звязку з чим вищевказаним автомобілям були заподіяні механічні пошкодження.

Також ОСОБА_2 зазначає, що в подальшому вина ОСОБА_3 була підтверджена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Матеріальна шкода, заподіяна автомобілю позивача внаслідок вищевказаної ДТП складає 54 553, 25 грн., з яких сума відновлювального ремонту автомобіля складає 40 499, 08 грн., а величина втрати товарної вартості, що не підлягає відшкодуванню страховиком, складає 14 054, 17 грн. При цьому, відповідачем ОСОБА_3 була відшкодована позивачу лише сума франшизи у розмірі 1 000, 00 грн.

Також позивач вказує, що крім матеріального збитку, йому була заподіяна моральна шкода, що виражається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб. Вважає, що перенесена психічна травма настала саме в результаті скоєного ДТП, і оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 та вказав, що аварійний сертифікат №59-08/14 від 08 серпня 2014 року, яким була визначена сума шкоди, заподіяної автомобілю позивача, був складений з порушеннями норм чинного законодавства аварійним комісаром, який має вищу юридичну, а не технічну освіту. Також зазначив, що позивачем жодним чином не обґрунтована сума завданої моральної шкоди. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відносно ПрАТ «Страхова компанія «Україна» не заперечував.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Україна» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши думки представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 липня 2014 року близько 15:40 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 на автодорозі м. Одеса - м. Білгород-Дністровський 8 км. + 800 м., не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що зупинився попереду та їхав в попутному напрямку.

У звязку цим, автомобілю позивача «Рено» д/н НОМЕР_2 були заподіяні механічні пошкодження у вигляді деформації задньої двері, салону, заднього бамперу, задньої панелі, заднього правого крила, задньої правої протитуманної фари, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ від 19 липня 2014 року (а. с. 10), та актом огляду транспортного засобу від 08 серпня 2014 року (а. с. 27).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП про адміністративні правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а. с. 37).

Тому, беззаперечно є причинно-наслідковий зв'язок між вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою та механічними ушкодженнями, спричиненими автомобілю позивача. Так, неправомірними діями відповідача автомобілю «Рено» д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 було завдано матеріальну шкоду.

Згідно аварійного сертифікату №59-08/14 від 08 серпня 2014 року розмір матеріальної шкоди спричиненої автомобілю, що належить позивачу, внаслідок ДТП від 19 липня 2014 складає 54 553, 25 грн., з яких сума відновлювального ремонту автомобіля складає 40 499, 08 грн., а величина втрати товарної вартості, що не підлягає відшкодуванню страховиком згідно ст. 32. 7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складає 14 054, 17 грн. (а. с. 12).

Згідно ст. 2 Постанови КМУ №8 від 05 січня 1998 року «Про затвердження Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів» аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг.

А ні вищевказаним положенням, а ні будь-яким іншим законодавчим актом не передбачені вимоги до наявності вищої технічної освіти аварійних комісарів.

Натомість, з аварійного сертифікату №59-08/14 від 08 серпня 2014 року вбачається, що дослідження проводилось начальником ВНП з ВЗ, ТОВ МП «Універсал ЛТД» аварійним комісаром ОСОБА_1, який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію аварійного комісара згідно кваліфікаційного свідоцтва №АК-ПК-ТЗ №1592 від 28 лютого 2014 року, виданого інститутом післядипломної освіти та бізнесу. Вищевказане спростовує твердження представника відповідача про те, що вищевказаний аварійний сертифікат був складений з порушеннями норм чинного законодавства.

Для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2, ухвалою суду від 16 грудня 2014 року (а. с. 83) за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 була призначена судова автотоварознавча експертиза, котра не була проведена у звязку з ненаданням відповідних документів, зазначених в клопотанні експерта від 30 грудня 2014 року (а. с. 86), а також у звязку з несплатою сторонами витрат на проведення такої експертизи.

Ухвалою суду від 02 березня 2015 року по вищевказаній цивільній справі було відновлено провадження (а. с. 91).

З вищевикладеного вбачається, що відповідач жодним чином не сприяв суду у зібранні доказів по даній справі, та не надав інших доказів в підтвердження того, що розмір матеріальної шкоди, заподіяний позивачу внаслідок ДТП від 19 липня 2014 року, визначений невірно.

Тому, аварійний сертифікат №59-08/14 від 08 серпня 2014 року не викликає сумнівів у суду, та суд бере його за основу при винесенні рішення.

Також судом встановлено, що в подальшому, відповідачем ОСОБА_3 була відшкодована позивачу лише сума франшизи у розмірі 1 000, 00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 24 вересня 2014 року (а. с. 54). Вказаний факт не заперечувався представником позивача у судовому засіданні.

Судом також встановлено, що автотранспортний засіб марки «Тойота», д/н НОМЕР_1, в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Україна», що підтверджується полісом № АС/3970634 (а. с. 11).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «Україна» повинно було виплатити позивачу суму страхового відшкодування до 07 листопада 2014 року, чого в порушення ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зроблено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 39 499, 08 грн.; суму пені за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 7 963, 67 грн.; суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 10 369, 29 коп.; суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 584, 37 грн.

Зі змісту аварійного сертифікату №59-08/14 від 08 серпня 2014 року вбачається, що величина втрати товарної вартості складає 14 054, 17 грн.

Відповідно до ст. 32. 7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

У звязку з наведеним, позивач обґрунтовано предявив позовні вимоги про стягнення величини втрати товарної вартості у розмірі 14 054, 17 грн. саме до ОСОБА_3 винного в ДТП.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну позивача в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов 'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, що виражається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, а також сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, суд вважає за можливе задовольнити вищевказану позовну вимогу частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був присутній у шести судових засіданнях, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1 461, 60 грн. (1 218, 00 грн. * 40% * 3 години).

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом ОСОБА_2 поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 900, 23 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають солідарному стягненню з відповідачів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 частково.

Керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., ст. ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 36, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 22, 625, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 Фрунзеєвича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 39 499 (тридцять девять тисяч чотириста девяносто девять) грн. 08 коп.; суму пені за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 7 963 (сім тисяч девятсот шістдесят три) грн. 67 коп.; суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 10 369 (десять тисяч триста шістдесят девять) грн. 29 коп.; суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 08 листопада 2014 року по 06 травня 2015 року у розмірі 584 (пятсот вісімдесят чотири) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 Фрунзеєвича на користь ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 14 054 (чотирнадцять тисяч пятдесят чотири) грн. 17 коп., та суму моральної школи у розмірі 500 (пятсот) грн.

Стягнути в солідарному порядку з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 Фрунзеєвича на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 900 (девятсот) грн. 23 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 1 461 (одна тисяча чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б. Свячена