Номер провадження 2/754/4100/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенка С.В.,

секретаря - Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ТОВ «Полібудсервіс Плюс», про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ПАТ «Банк«Таврика» звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 01.02.08 року між АБ «Таврика» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс» укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 11-08-КЛ, предметом якого є надання кредитних коштів у сумі 1 300 000 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.01.10 року з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних.

Додатковою угодою №1 до договору від 11.03.08 року банк переоформив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі 1 300 000 грн. та 885 000 євро з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних у гривні та 13% річних у євро.

Додатковою угодою №2 до договору від 14.05.08 року змінено розмір процентної ставки на 20% річних у гривні та 14% у євро.

Додатковою угодою №4 до договору від 04.07.08 року банк переоформив позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі еквівалентній 15 100 000 грн. з оплатою по процентній ставці 20% процентів річних у гривні, 17,5% річних у доларах США та 14% річних у євро.

Додатковою угодою №5 до договору від 29.09.08 року змінено розмір процентної ставки на 23% річних у гривні, 17,5% у доларах США та 15% у євро.

Додатковою угодою №8 до договору від 09.10.08 року змінено розмір процентної ставки на 24% річних у гривні, 18,5% у доларах США та 16% у євро.

Додатковою угодою №15 до договору від 28.11.08 року змінено розмір процентної ставки на 25% річних у гривні, 17,5% у доларах США та 16% у євро.

Додатковою угодою №20 до договору від 31.07.09 року банк переоформив позичальнику мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютний кредит у сумі 3 153 000 грн., 1 386511,12 доларів США та 814 200 євро.

01.02.08 року між АБ «Таврика» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 313.

Відповідно до умов даного договору, відповідачем, який є іпотекодавцем, передано, у забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором № 11-08-КЛ від 01.02.08 року, позивачу, який є іпотекодержателем, квартиру АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.05 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 02.06.05 року під № 9754.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти.

Проте, ТОВ «Полібудсервіс Плюс» та ОСОБА_6 зобов'язання за вказаними договорами не виконали належним чином.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, банк звертався до відповідачів, як спадкоємців останнього, з вимогами про задоволення своїх вимог, як кредитора, однак, відповідачі ніяк не відреагувала на вимоги позивача і до теперішнього часу так і не здійснили погашення кредитної заборгованості.

Станом на 09.12.13 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 14 594 273,67 грн.

При цьому Іпотечним договором встановлено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Виходячи з наведеного, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання права власності на нього за позивачем.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_2 з представниками, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на надані письмові та заперечення, та вказували, що розрахунок заборгованості нічим не підтверджений та не відповідає дійсності.

Вказували, що боржник ТОВ «Полібудсервіс Плюс», через шахрайські дії керівника не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, майно товариства реалізовувалось за заниженими цінами.

Крім того, просили застосувати строк позовної давності, відповідно до ст. 1281 ЦК України.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.08 року між АБ «Таврика» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс» укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 11-08-КЛ, предметом якого є надання кредитних коштів у сумі 1 300 000 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.01.10 року з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних.

Додатковою угодою №1 до договору від 11.03.08 року банк переоформив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі 1 300 000 грн. та 885 000 євро з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних у гривні та 13% річних у євро.

Додатковою угодою №2 до договору від 14.05.08 року змінено розмір процентної ставки на 20% річних у гривні та 14% у євро.

Додатковою угодою №4 до договору від 04.07.08 року банк переоформив позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі еквівалентній 15 100 000 грн. з оплатою по процентній ставці 20% процентів річних у гривні, 17,5% річних у доларах США та 14% річних у євро.

Додатковою угодою №5 до договору від 29.09.08 року змінено розмір процентної ставки на 23% річних у гривні, 17,5% у доларах США та 15% у євро.

Додатковою угодою №8 до договору від 09.10.08 року змінено розмір процентної ставки на 24% річних у гривні, 18,5% у доларах США та 16% у євро.

Додатковою угодою №15 до договору від 28.11.08 року змінено розмір процентної ставки на 25% річних у гривні, 17,5% у доларах США та 16% у євро.

Додатковою угодою №20 до договору від 31.07.09 року банк переоформив позичальнику мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютний кредит у сумі 3 153 000 грн., 1 386511,12 доларів США та 814 200 євро.

01.02.08 року між АБ «Таврика» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 313.

Відповідно до умов даного договору, відповідачем, який є іпотекодавцем, передано, у забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором № 11-08-КЛ від 01.02.08 року, позивачу, який є іпотекодержателем, квартиру АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.05 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 02.06.05 року під № 9754.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти.

Проте, ТОВ «Полібудсервіс Плюс» та ОСОБА_6 зобов'язання за вказаними договорами не виконали належним чином.

Станом на 09.12.13 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 14 594 273,67 грн.

Суд керується саме розрахунком, наданим стороною позивача, оскільки він не оскаржувався у передбаченому законом порядку. Клопотань про проведення судової економічної експертизи для встановлення правильності розрахунків відповідачами не заявлялось.

Згідно договорів про відступлення права вимоги №10/260215 та № 26/02/15 від 26.02.15 року укладених між ПАТ «Банк«Таврика» та ТОВ «Кредекс Фінанс», та, відповідно, ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1, до позивача перейшли всі права ПАТ «Банк«Таврика» щодо права вимоги до відповідачів за вказаними кредитними зобов'язаннями.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 564 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 575 та ст. 589 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У договорі іпотеки сторонами визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із передбачених договором способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку».

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суд виходить із того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.

Іпотечним договором від 01.02.08 року, укладеним між АБ «Таврика» та ОСОБА_6, містить вищезазначене застереження про спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, про який просить позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Після, смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину, до складу якої входить зокрема спірна квартира, прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами спадкової справи №02-14, копія якої міститься у матеріалах справи.

Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, відповідно до ст. 1281 ЦК.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки,

набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Суд критично ставиться до посилань сторони відповідачів на шахрайські дії ТОВ «Полібудсервіс Плюс», яке навмисно не виконало свої зобов'язання за кредитним договором, оскільки вказані обставини не підтверджені у передбачений законом спосіб та не впливають на обов'язок іпотекодавця виконати умови договору.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Так, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.14 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.02.15 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Таврика» про визнання спірного договору іпотеки недійсним відмовлено. Тому пояснення ОСОБА_2 про недійсність договору іпотеки спростовуються вказаними судовими рішеннями.

Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 60, 84, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 14 594 273,67 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом передачі квартири у власність ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий