Справа № 459/652/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

при секретарі Ганас К.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб Червоноградського міського сектору ДМС України у Львівській області, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою № 126 по вул.Шептицького, 21, в м.Червонограді Львівської області, покликаючись на те, що вона є власником даної житлової квартири. Відповідач ОСОБА_2 є її дядьком та з 2005 року значиться зареєстрованим у вказаному житлі, хоча не проживав у ньому жодного дня. Останній також не здійснює оплат за комунальні послуги. Вважає, що відповідач втратив інтерес до даного помешкання, оскільки без поважних причин не проживає у ньому, а тому він втратив право на користування житлом.

Позовні вимоги позивача підтримав у судовому засіданні її представникОСОБА_1

Відповідач у судовому засіданні позовних вимог не визнав, пославшись на обставини викладені у запереченні проти позову, зокрема на те, що виходячи із положень ч.2 ст.64 ЖК України він не належить до членів сімї власника, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч.2 ст.405 ЦК України. У спірній квартирі не проживає так як немає доступу до такої. Додав, що він має право користуватись спірною квартирою так як така є спадковим майном після смерті його батьків.

Позовні вимоги заперечив у судовому засіданні і представник відповідачаОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона купила спірну квартиру, яку в подальшому подарувала дочці. Брата вона прописала туди на його прохання. Брат постійно проживав із їхньою мамою, яка померла. Після себе остання залишила спадкове майно, а саме трьохкімнатну квартиру, половину якої успадкував відповідач.

Представник третьої особи Червоноградського міського сектору ГУДМСУ у Львівській області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАЕ № 063943 від 04.10.2013 року ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, підставою виникнення є договір дарування серія та номер 2217 від 04.10.2013 року.

Із копії цього договору видно, що такий був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, зокрема остання подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар квартиру № 126 у будинку по вул.Шептицького № 21 в м.Червонограді Львівської області, яка належала дарителю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.09.2004 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу за реєстровим № 2462.

Разом із тим на підставі довідки КП «Комінтех» № 983 від 03.02.2015р., встановлено, що ОСОБА_2 17.10.2005 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто відповідач прописаний у спірному помешканні як член сімї колишнього власника.

Актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 11.02.2015 року, складеним в присутності та зі слів мешканців будинку № 21 по вул.Шептицького в м.Червонограді ОСОБА_9 та ОСОБА_10, підтверджується, що на час складення акту у вказаному будинку, зокрема у квартирі № 126 ОСОБА_2 не проживає. Вказане не заперечується у судовому засіданні і самим відповідачем.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Близько десяти років у спірній квартирі проживають позивачка і третя особа. Часто коли позивачка виїжджала з квартири вона ходила до неї додому для того щоб погодувала тваринок. Проте відповідача вона ніколи не бачила.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до абзацу другого п.п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2015 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки виникнення у відповідача права користування квартирою є похідним від права власності його сестри (ОСОБА_6Є.) на зазначену квартиру, припинення в останньої права власності на таку, припиняє право відповідача на користування квартирою.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства та характер спірних правовідносин, суд вважає, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, як член сімї попереднього власника, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

Окрім цього відповідач не користується житловою площею, на якій зареєстрований, не несе витрат, які повязані з утриманням житла у звязку з чим його слід визнати такими, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Що стосується доводів відповідача про те, що дана квартира належить йому в порядку спадкування після смерті батьків, то такі спростовуються наявними у справі документами, із яких встановлено, що підставою набуття права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 є договір купівлі-продажу, про що уже зазначено вище. Окрім цього, відповідач не оспорює права власності на зазначене помешкання.

Не заслуговують на увагу суду і твердження ОСОБА_2 про те, що він не проживає у спірному приміщенні, оскільки немає доступу до нього, так як такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач не звертався у правоохоронні органи чи до суду із заявою щодо чинення йому перешкод у доступі у дане житлове приміщення. Натомість вищезазначеним актом та поясненнями свідка підтверджується, що відповідач не проживав та не проживає у даному житлі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином визнання відповідача такими, що втратив право на користування даним житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212, 215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою № 126 по вул.Шептицького, 21, в м.Червонограді Львівської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десятиднів з часу його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя: А. І. Жураковський