Провадження № 2/734/925/15 Справа № 734/3101/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.,

за участю секретаря Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернулася ОСОБА_1 до Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняла, проте оформити право власності на успадкований будинок АДРЕСА_1, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої.

В судові засідання учасники справи не з'являлися.

В матеріалах справи міститься:

- клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності;

- заява за підписом сільського голови Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Остання ще за життя склала заповіт і все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось заповідала ОСОБА_1.

На час відкриття спадщини 23 квітня 2003 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 16 вересня 2015 року ОСОБА_1 вступила в управління спадщиною до 6-ти місячного строку після смерті своєї матері гр. ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_2 Козелецькою районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа з якої вбачається, що 14 листопада 2005 року позивач до нотаріальної контори подала заява про прийняття спадщини, на якій державний нотаріус зробив надпис «факт прийняття спадщини перевірено по довідці виданої Лемешівською сільською радою 20.05.2005 року № 273». Інші особи шляхом подання заяви до нотаріальної контори спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняли.

Тобто, ОСОБА_1 є єдиною хто прийняв спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 13 серпня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 за станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", членом якого на той час була ОСОБА_2.

Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність".

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1268 ЦК України, ст.ст. 60, 174, 197, 209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання за заповітом права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко