АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6187/15 Справа № 205/1098/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року у справі за позовом Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 Алігусейна Мабуд огли, ОСОБА_3 Дінруби Махаббат кизи, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року Дніпропетровська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог Дніпропетровська міська посилалася на те, що 23 листопада 2012 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, в ході якої встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,3655 га за адресою: вул. Набережна Заводська, 78Д м. Дніпропетровськ використовується ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під розміщення будівель та споруд кафе «Берег». Договір оренди зазначеної земельної ділянки з Дніпропетровською міською радою укладено не було, орендна плата за землю не сплачується. Зазначала, що користування відповідачами земельною ділянкою без правовстановлюючих документів перешкоджає Дніпропетровській міській раді в реалізації її виключного права на користування та розпорядження землями територіальної громади м. Дніпропетровська. Нераціональне використання відповідачами вказаної земельної ділянки призвело до недоотримання в державний та місцевий бюджет коштів у вигляді орендної плати за землю, які складаються з загальнодержавного податку на землю та оплати за її використання відповідно до цільового призначення земельної ділянки, що є підставою для усунення порушених прав, тому просили усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,1256 га по вул. Набережна Заводська, 78Д у м. Дніпропетровську шляхом зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна: літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння, які належать відповідачам на праві власності по ? кожному; зобов'язати відповідачів повернути Дніпропетровській міській раді за актом приймання-передачі самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1256 га за вказаною адресою у місячний термін шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці: літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння, та приведення цієї земельної ділянки до попереднього стану за їх рахунок; усунути перешкоди Дніпропетровській міській раді в користуванні земельною ділянкою площею 0,2399 га, яка розташована по вул. Набережна Заводська, 78Д у м. Дніпропетровську, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, на якій розташовані чотири тимчасові палатки для відвідувачів, два металевих кіоски для обслуговування будівель та споруд кафе «Берег»; зобов'язати ОСОБА_2 повернути Дніпропетровській міській раді за актом приймання-передачі самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2399 га за адресою: вул. Набережна Заводська, 78Д, м. Дніпропетровськ у місячний термін шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, та привести її до попереднього стану за його рахунок.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року у задоволенні позовних вимог Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_2. , ОСОБА_3 повернути Дніпропетровській міській раді земельну ділянку площею 0,1256 га, на якій розташовані будівлі та споруди кафе «Берег», а саме: літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння, по вул. Набережна Заводська, 78Д в м. Дніпропетровську шляхом знесення зазначених будівель та споруд, що розташовані на вказаній земельній ділянці скасовано та позовні вимоги в цій частині задоволено. В іншій частині рішення суду залишено без змін (т.2 а.с.21-23).

Додатковим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року резолютивну частину рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року викладено у наступній редакції: «Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод Дніпропетровській міській раді в користуванні земельною ділянкою площею 0,1256 га, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська,78-Д, шляхом зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити цю самовільно зайняту земельну ділянку, на якій розташовані обєкти нерухомого майна літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? на праві власності та зобовязання повернути Дніпропетровській міській раді, самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1256 га, розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська,78-Д, шляхом знесення будинку, будівль і споруд, які розташовані на земельній ділянці (літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння) та належать відповідачам по ? на праві власності та приведення цієї земельної ділянки до попереднього (первинного) стану за їх рахунок скасовано та позовні вимоги в цій частині задоволено» (т.2 а.с.56-57).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року виправлено описку у резолютивній частині додаткового рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року (т.2 а.с.80).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року та додаткове рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.107-110).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником 1/2 частини нежитлових будівель і споруд за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 78Д: А-1 будівля кафе, загальною площею 95,9 кв.м.; Б - навіс; В, Г, Д, Е, Ж, З, І, Л - навіси (тимчасові); К - туалет; 1, 3 хвіртка; 2 огорожа; І-ІІІ мостіння на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 18 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2178, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 12 червня 2007 року за реєстраційним 17555728 (т.1 а.с. 110- 112).

ОСОБА_3 є власником іншої 1/2 частини вищезазначених нежитлових будівель і споруд за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі і споруд від 21 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 7670, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 15 серпня 2008 року за реєстраційним № 17555728 (т.1 а.с. 54-56).

З матеріалів справи вбачається, право власності у встановленому законом порядку на земельну ділянку не оформлено.

23 листопада 2012 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, в ході якої встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,3655 га за адресою: вул. Набережна Заводська, 78-Д, м. Дніпропетровськ, використовується ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під розміщення будівель та споруд кафе «Берег», а саме: літ. А-1 будівля кафе, літ. Б навіс, літ. В навіс (тимчасовий), літ. З навіс (тимчасовий), літ. І навіс (тимчасовий), літ. К туалет, літ. Л навіс (тимчасовий), № 1, 3 хвіртки, № 2 огорожа та І-ІІІ мостіння. Зазначені будівлі та споруди розташовані на частині вищевказаної земельної ділянки площею 0,1256 га використовується відповідачами по їх фактичному розміщенню без правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Решта земельної ділянки площею 0,2399 га самовільно зайнята ОСОБА_2 під розміщення чотирьох тимчасових палаток для відвідувачів, двох металевих кіосків для обслуговування будівель та споруд кафе «Берег» (т.1 а.с. 11, 12, 13, 93).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року у справі за позовом Дніпропетровського міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення її у попередній стан, яке набрало законної сили, позовні вимоги прокурора задоволено та зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,2399 га по вул. Набережна Заводська, 78-Д в м. Дніпропетровську та повернути її Дніпропетровській міській раді, привівши її у попередній стан шляхом знесення і вивезення самовільно збудованих чотирьох тимчасових палаток та двох металевих кіосків для обслуговування будівель та споруд кафе «Берег». Стягнуто з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну державі внаслідок самовільного зайняття вказаної земельної ділянки, в розмірі 335 грн. (т.1 а.с.132-135).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як обєкта права власності визначено у частині першій ст. 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Перехід права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі договору оренди (ч. 2 ст. 120 ЗК України).

Разом з тим при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на обєкт нерухомості, слід враховувати наступне.

Частина 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об»єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Тобто до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об»єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі є власниками, по 1/2 частині кожний, нежитлових будівель і споруд за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 78Д: А-1 будівля кафе, загальною площею 95,9 кв.м.; Б - навіс; В, Г, Д, Е, Ж, З, І, Л - навіси (тимчасові); К - туалет; 1, 3 хвіртка; 2 огорожа; І-ІІІ мостіння на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу і ці договори купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися та зареєстровані в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, а також враховуючи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 вже було зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,2399 га по вул. Набережна Заводська, 78-Д в м. Дніпропетровську та повернути її Дніпропетровській міській раді, привівши її у попередній стан шляхом знесення і вивезення самовільно збудованих чотирьох тимчасових палаток та двох металевих кіосків для обслуговування будівель та споруд кафе «Берег», суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог Дніпропетровської міської ради.

Доводи апеляційної скарги щодо самовільного використання відповідачами земельних ділянок належними доказами по справі не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді