АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6345/15 Справа № 205/457/15 Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н.В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року по справі за поданням Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про визнання мирової угоди між боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_3(а.с.2).

В обгрутування подання зазначено, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №201/13712/14-ц від 05.01.2015 року, виданий Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2590000,00 грн.

22.01.2015 року від сторін виконавчого провадження надійшла мирова угода, згідно якої боржник визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі встановленому рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Сторони домовились про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, секція 2 в рахунок погашення заборгованості за ОСОБА_3 За даною мировою угодою стягувач ОСОБА_3 підтверджує отримання від боржника у власність квартиру АДРЕСА_1, секція 2 з подальшою реєстрацією в відповідних реєструючих органах.

Просив визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, що є позивачем у справі № 201/13712/14-ц та ОСОБА_2, що є відповідачем у справі №201/13712/14-ц, та є стороною виконавчого провадження № 46034558, відкритого державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання виконавчого листа №201/13712/14-ц від 05.01.2015 року, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2590000,00 грн.; визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, секція 2 з правом подальшої її реєстрації.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року в задоволенні подання відмовлено(а.с.56-58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання мирової угоди між нею та ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.63-67).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

По справі встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року стягнуто, зокрема, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 01 березня 2013 року в сумі 2590000 грн

На виконання рішення суду Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист №201/13712/14-ц від 18.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2590000,00 грн., який перебуває на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС ДМУЮ(а.с.3,5).

21.01.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із заявами до головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ про укладення мирової угоди, за якою: Боржник ОСОБА_2 визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі, встановленому рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Стягувач підписанням мирової угоди підтверджує отримання ним від Боржника квартири АДРЕСА_1, секція 2 з подальшою реєстрацією за собою права власності у Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Стягувач з моменту підписання мирової угоди та отримання ним від Боржника у власність квартири АДРЕСА_1, секція 2 не пізніше двох тижнів зобов'язується звернутись до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про зняття арешту з майна, банківських металів, грошових коштів у банківських установах, заборони на перетинання кордону України та інших можливих заходів, що були запроваджені відділом ДВС з метою забезпечення виконання рішення суду.

Боржник та стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов мирової угоди, покладаються на Боржника.

Стягувач заявляє, що з моменту підписання мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника з приводу заборгованості, погашення якої є предметом мирової угоди. Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди.

Зазначені в мировій угоді об'єкти нерухомості належать боржнику ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 10 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Небосенко О.А. за реєстровим № 1048(а.с.11-15).

Згідно ч.1 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду, виконання судового рішення і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, оскільки така угода не приведе до усунення конфлікту.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Перевіряючи умови мирової угоди, суд прийшов до правильного висновку, що згідно судового рішення від 18 грудня 2014 року, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, права та обов'язки сторін випливають з договору позики, а предмет мирової угоди, за умовами якої передається у власність стягувача об'єкт нерухомого майна, знаходиться за межами виконавчого провадження і не стосуються прав та обов'язків сторін по поверненню боргу за договором позики.

При цьому суд обгрунтовано зазначив, що право власності на нерухоме майно, яке належить боржникові, може бути переоформлене на стягувача на підставі цивільно-правової угоди, оформленої у передбаченому законом порядку, чи в порядку виконання судового рішення відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, встановивши, що умови мирової угоди не пов'язані із правовідносинами, які склались між сторонами, що мирова угода містить умови, які суперечать положенням ст.175 ЦПК України, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні подання про визнання мирової угоди між боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин стосовно умов мирової угоди, яка, як вона зазначає, не суперечить закону та не порушує прав третіх осіб, оскільки вона є одноособовим власником квартири, яку за умовами мирової угоди передає у власність ОСОБА_3, не можуть бути взяті до уваги, оскільки з'ясувавши обставини справи, права та обов'язки сторін, суд прийщов до правильного висновку, що мирова угода не стосується предмета позову, а також прав та обов'язків сторін, що встановлені рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, а тому є такою, що суперечить закону і не може бути визнана за правилами ст.ст.175, 372 ЦПК України.

Ухвала суду відповідає обставинам справи та діючому законодавству, що регулює зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги висновки суду про відсутність підстав для задоволення подання не спростовують. Підстав для скасування ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -