Справа № 640/8372/15-ц
03 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Лях М.Ю.,
при секретарі - Холявка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зняття арешту з майна, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 м2, житловою площею 43,3 м2, належної ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою ВП № 43204682 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2014 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постановою № 786/9 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2009 року Київським ВДВС ХМУЮ, постановою ВП № 20522228 про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно від 28.07.2010 року Київським ВДВС ХМУЮ, постановою ВП № 35174774 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2012 року Київським ВДВС ХМУЮ. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ВАТ «Фінанси та Кредит, правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії від 25.02.2008 року за яким останньому надано кредит в розмірі 565 000 грн. з оплатою за відсотковою ставкою 16,5 % річних із строком користування до 25.02.2023 року. В забезпечення виконання умов договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25.02.2008 року, предметом якого є трикімнатна квартира № 273, що розташована в буд. № 5, по просп. Жуковського у м. Харкові. У звязку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору позивач звертався до суд про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2015 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Харківської області стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом в сумі 1950120,58 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору.
13.08.2012 року позивачем пред'явлено до Київського ВДВС ХМУЮ виконавчий лист № 2-6880/11, виданий 26.07.2012 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 1 950 120,58 грн.
Позивач вказує, що після відкриття виконавчого провадження йому стало відомо, що на іпотечне майно боржника накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43204682 від 30.04.14 Київським ВДВС ХМУЮ в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 786/9 від 01.04.09 Київським ВДВС ХМУЮ, постановою про відкриття виконавчого провадження № 20522228 разом з накладенням арешту на все майно від 28.07.10 Київським ВДВС ХМУЮ, який накладений в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» на суму боргу у розмірі 32 216,11грн.
За вказаних обставин, посилаючись на п.8 статті 54, статтю 52 Закон України «Про виконавче провадження» позивач звернувся до суду за захистом своїх право та законних інтересів.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного судового рішення.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_1, ПАТ КБ «Приватбанк» не зявились, були належним повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомили, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між сторонами ВАТ «Фінанси та Кредит, правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії від 25.02.2008 року за яким останньому надано кредит в розмірі 565 000 грн. з оплатою за відсотковою ставкою 16,5 % річних із строком користування до 25.02.2023 року (арк. справи 6-14)
З копії іпотечного договору від 25.02.2008 року вбачається, що між ВАТ «Фінанси та Кредит, правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір за яким іпотекодавець передає в заставу іпотеко держателю трикімнатну квартиру № 273, що розташована в буд. № 5, по просп. Жуковського у м. Харкові (арк. справи 15-16).
Рішенням Московським районним судом м. Харкова від 18.04.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» заборгованість за кредитом в сумі 1950120,58 грн. (арк. справи 17). Ухвалою від 06.06.2012 Апеляційного суду Харківської області, рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2012 року залишено без змін (арк. справи 18-20).

Рішенням Київським районним судом м. Харкова від 08.07.2013 року звернуто стягнення на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору, посвідченого 25.02.08 ПН ХМНО ОСОБА_4, за реєстровим № 957. Визнано спосіб реалізації предмета іпотеки - застосування процедури продажу шляхом надання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації - 310650,00 грн. (арк. справи 24).

Зі змісту заяви від 13.08.2012 року вбачається, що позивачем звертаючись до Київського ВДВС ХМУЮ пред'явлено до виконання виконавчий лист № 2-6880/11 виданий 26.07.2012 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 1 950 120,58 грн. (арк. справи 30).

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 12.11.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 35174774. (арк. справи 31-32)

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 12.11.2012 року державним виконавцем накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення боргу в розмірі 1950120,58 грн. (арк. справи 33)

Згідно листа Київського ВДВС ХМУЮ від 09.04.15 № 8500, за виконавчим провадженням № 20522228 арешт на все майно ОСОБА_1 був накладений на суму 32216,11 грн. на користь ЗАТ «Приватбанк» при виконанні виконавчого листа № 2-1915/10/16 від 25.05.10 Київського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 32216,11 грн. На теперішній час виконавче провадження знаходиться на виконанні у Київському ВДВС ХМУЮ. Стосовно інформації щодо виконавчого провадження в межах якого винесено постанову № 786/9 від 01.04.09 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, державний виконавець повідомив про неможливість надати інформацію у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження (арк. справи 35).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відтак право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі іпотек за № 958, про що зазначено у Договорі іпотеки і зобов'язання позичальника перед кредитором за Кредитним договором не припинились (арк. справи 16).

Відповідно до п. 8.4 Договору іпотеки від 25.02.2008 року та статей 36-39 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і у позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 8.4 Договору іпотеки), то іпотекодержатель має право вибору яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому Законом про іпотеку.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, то підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наявність накладеного постановами Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції арешту на квартиру АДРЕСА_3, що належить відповідачу ОСОБА_1 порушує права позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як іпотекодержателя цього майна, що унеможливлює вчинити дії щодо відчуження цього майна, у звязку з чим позовні вимоги про звільнення іпотечного майна з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зняття арешту з майна -задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_3 загальною площею 64,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), який був накладений постановою ВП № 43204682 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2014 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постановою № 786/9 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2009 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постановою ВП № 20522228 про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно від 28.07.2010 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постановою ВП № 35174774 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2012 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях