Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа − ОСОБА_8, про припинення права власності на частку у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що він, його сестра та померлий брат є співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1. Його частка в домоволодінні складає 2/5, також за ним визнано 1/5 частки за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, 1/5 частки домоволодіння знаходиться у ОСОБА_7, 1/5 частки домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом рахується за померлим братом, але в установленому законодавством порядку не зареєстровано.

Зазначає, що ОСОБА_7 не користується належною їй часткою будинку та не утримує її в належному стані, тому він згоден виплати їй компенсацію за цю частку в сумі 14 872 грн та просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частини вказаного домоволодіння, яка належала на праві власності ОСОБА_7, а також припинити право спільної часткової власності ОСОБА_7 на цю частку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_7 на 1/5 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_7 Зобов'язано ОСОБА_6 виплатити ОСОБА_7 компенсацію вартості 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 14 872 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_6 та відмовляючи у зустрічному позові, керувався тим, що частка відповідачки у спільному майні є незначною, припинення її права власності на спірну частку у спільному майні завдасть останній істотної шкоди, оскільки вона має власне житло. Крім того, позивачем на депозитний рахунок суду внесено вартість 1/5 частки домоволодіння у розмірі 14 872 грн, що є достатньою правовою підставою для припинення права відповідачки на її частку у спільному майні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції керувався тим, що спір йде про частину житлового будинку, який знаходиться на земельні ділянці, на частину якої відповідно до ст. 120 ЗК України у відповідача є право. Це право свідчить про те, що відповідач може добудувати будинок на земельній ділянці, а це свідчить про те, що таке припинення права на частку у будинку завдасть істотної шкоди інтересам співвласника на цю земельну ділянку.

Проте з такими висновками місцевого та апеляційного судів погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте висновки судів не ґрунтуються на нормах матеріального закону та не відповідають наявним у справі доказам.

Відповідно до ст. 365 ЦК України <nau://ukr/435-15|st365> право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Судами встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, співвласниками якого є позивач, його сестра − ОСОБА_7, а також померлий брат − ОСОБА_9

Право власності позивача на частку спадкового домоволодіння зареєстроване в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 810.

Частка ОСОБА_6 в домоволодінні складає 2/5, також 1/5 частки за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області визнано за позивачем, 1/5 частки домоволодіння знаходиться у відповідачки, 1/5 частки домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом рахується за померлим братом, але не зареєстрована в установленому законодавством порядку.

Відповідно до звіту приватного підприємства «Авто-Експерт» про оцінку нерухомого майна, яким є домоволодіння по АДРЕСА_1, 1/5 частина спірного будинку, що належить ОСОБА_7, є незначною та станом на 20 березня 2012 року її вартість складає 14 872 грн.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_6 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7, керувався тим, що відповідно до ст. 365 ЦК України <nau://ukr/435-15|st365> є підстави для припинення права власності ОСОБА_7 на 1/5 частини спірного будинку, оскільки її частка є незначною і таке припинення не завдасть їй істотної шкоди, оскільки остання забезпечена власним житлом.

Разом з тим, місцевий суд у порушення вимог статей 212−214 ЦПК України не врахував вимог вказаної правової норми та належним чином не з'ясував, чи не завдасть інтересам ОСОБА_7 припинення її права на частку у спільному майні саме істотної шкоди; не перевірив доводи ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 прийняла шляхом подачі заяви до Котовської нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, тому являється спадкоємцем та має право на здійснення права спільної часткової власності, не дослідив спадкової справи та не вирішив питання щодо залучення ОСОБА_8 як відповідача по справі (ст. 33 ЦПК України).

Крім того, місцевий суд дійшов висновку, що спірне домоволодіння знаходиться повністю у користуванні позивача, однак поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував усі обставини справи та не дослідив усі докази, не надав їм належної оцінки. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і допущені ним помилки не виправив.

За таких обставин суди в достатньому обсязі не з'ясував питання про те, чи не завдасть припинення на частку у спільному майні істотної шкоди інтересам співвласника − відповідача у справі, у зв'язку з чим не є безспірними висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України <nau://ukr/435-15|st365>, для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні.

Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій на порушення вимог ст. ст. <nau://ukr/1618-15|st3>, 10 <nau://ukr/1618-15|st10>, 16 <nau://ukr/1618-15|st16>, 60 <nau://ukr/1618-15|st60>, 212 <nau://ukr/1618-15|st212>-215 <nau://ukr/1618-15|st215>, 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 315 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st315> не дотрималися норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій − скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак