Справа № 752/9412/14-ц
Провадження № 2/752/4922/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.10.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про пзбавлення батьківських прав та зміну прізвища, -

в с т а н о в и в:

у червні 2014 року ОСОБА_1 в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народженя, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася у суд з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та зміну прізвища дітей.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року (а.с. 121), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року (а.с. 184), позов задоволено частково. Постановлено ОСОБА_5 позбавити батьківських прав відносно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розірі 1/6 частини від усіх видів його доходів на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви - 13 червня 2004 року. Змінено прізвище малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2".

Ухвалою від 10 червня 2015 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 226) рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в частині вирішення вимог про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дітей скасовано. Справа у вказаній частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дітей ОСОБА_1 посилається на те, що з 01 жовтня 1994 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилося троє дітей, зокрема донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2010 року шлюб між ними розірвано.

Позивач зазначила, що з моменту розлучення відповідач не бачиться з дітьми, періодично присилає аліменти в розмірі 2500-300 грн. на всіх дітей, наякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надава і не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток.

Також позивач зазначає, що в 2011 році у неї склалася нова сім"я. В 2013 році вона народила четверту дитину. Теперішній чоловік ОСОБА_1 приймає участь у вихованні та навчанні дітей.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав, зазначивши, що на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року її малолітнім синам було змінено прізвище з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", у зв"язку з чим отримані нові свідоцтва про народження дітей та паспорти для виїзду за кордон.

Представник відповідача в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про слухання справи без її участі та участі відповідача, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. У письмових запереченнях зазначає, що позивач на протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу перешкоджає відповідачу спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Жодного разу, коли відповідач приїздив до м. Києва, позивач не надала можливості побачитись з дітьми, навпаки переховувала дітей по різним адресам у своїх родичів та знайомих і забороняла дітям спілкуватися з відповідачем. Кожного літа він намагався домовитись з позивачкою про спільний відпочинок з дітьми, однак позивач категорично відмовляла відповідачу та забороняла дітям приїздити до батька в Крим. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від власного доходу. На свята та всі дні народження дітей ОСОБА_2 намагався з"ясовувати у дітей які подарунки вони б хотіли отримати, однак позивач в таких випадках кожного разу вчиняла з діть сварку та забороняа їм брати будь-які подарунки. Також відповідач зазначає, що діти мають для нього велике значення, він бажає спілкуватись з дітьми та виховувати їх, однак з незалежних від нього причин, саме через дії позивачки він позбавлений такої можливості.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адмінстрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом установлено, що сторони у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1994 року по 19 листопада 2010 року. (а.с. 8, 14)

Від шлюбу мають трьох спільних дітей, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 5, 6, 7)

З травня 2010 року відповідач постійно проживає в АР Крим у смт. Кіровське, працює начальником ВМВС Республіки Крим.

Позивач разом з дітьми проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_5 не приймає участі у вихованні їхніх дітей, не спілкується з ними та не цікавиться ними, не надає належної матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на письмові докази.

Зокрема характеристики, видані Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 87 імені О.П. Довженка м. Києва (а.с. 11, 12), з яких вбачається, що діти навчаються у вказаному навчальному закладі. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 беруть активну участь у шкільному житті дітей, а ОСОБА_5 участі в житті дитини не бере. Під час навчання дітей у Дошкільному навчальному закладі № 285 з 01 вересня 2012 року по травень 2013 року ними опікувалась ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 29)

Згідно довідки № 226 від 15 травня 2014 року, виданої ОСББ «Темп», позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Разом з нею за цією адресою проживав та був зареєстрований відповідач ОСОБА_5 13 травня 2010 року відповідач знятий з реєстраційного обліку на інше постійне місце проживання за межі м. Києва. (а.с. 10) Діти також зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується іншою довідкою № 225 від 15 травня 2014 року. (а.с. 32)

З довідки № 1254 від 12.09.2014 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва, вбачається, що догляд за дітьми здійснює мати. (а.с. 28)

На спростування доводів позивача відповідач посилається на те, що позивач на протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу перешкоджає відповідачу спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Жодного разу, коли відповідач приїздив до м. Києва, позивач не надала можливості побачитись з дітьми, навпаки переховувала дітей по різним адресам у своїх родичів та знайомих і забороняла дітям спілкуватися з відповідачем. Кожного літа він намагався домовитись з позивачкою про спільний відпочинок з дітьми, однак позивач категорично відмовляла відповідачу та забороняла дітям приїздити до батька в Крим. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від власного доходу, що підтверджується квитанціями про поштові перекази (а.с. 59-63) На свята та всі дні народження дітей ОСОБА_2 намагався з"ясовувати у дітей які подарунки вони б хотіли отримати, однак позивач в таких випадках кожного разу вчиняла з діть сварку та забороняа їм брати будь-які подарунки. Також відповідач зазначає, що діти мають для нього велике значення, він бажає спілкуватись з дітьми та виховувати їх, однак з незалежних від нього причин, саме через дії позивачки він позбавлений такої можливості.

Також відповідач надав характеристику, видану 29.09.2014 р. Кіровською селищною радою, з якої вбаається, що відповідач проживає в АДРЕСА_1. За місцем проживання характеризується позитивно. (а.с. 65)

З виписки з наказу № 2 о/с від 30.04.2014 р. вбачається, що ОСОБА_5 з 30 квітня 2014 року призначений на посаду начальника відділу МВС росії по Кіровському району за контрактом строком на 4 роки. (а.с. 66) За місцем роботи також хараткризується позитивно.

Також в матеріалах справи міститься заява старшої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, з якої вбачається, що вона добровільно та самостійно визначила своє місце проживання разом зі своїм батьком ОСОБА_5 за його адресою в смт. Кіровське. Дівчинка зазначає, що вона любить свого батька, поважає його, з матір"ю у неї виникають конфлікти, стосунки не складаються. (а.с. 113) В судовому засіданні позивач підтвердила, що її старша донька проживає разом з батьком в смт. Кіровське. Позивачка не бачилася з дитиною з часу від"їзду останньої.

Частина 4, 5 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Такий висновок був наданий суду.

У Висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 вересня 2014 року № 100-75311 вказано, що Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за необхідне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 вважає недоцільним. (а.с. 33)

При розгляді цього питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було встановлено, що між батьками дитини виник конфлікт, у подальшому шлюб між ними розірвано. Також встановлено, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають з матір'ю та вітчимом. Старша донька сторін у справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає разом з батьком.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з таким висновком служби у справах дітей в частині доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Той факт, що відповідач проживає окремо від дітей, у іншій місцевості, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Аналізуючи встановлені судом взаємини сторін і вимоги закону, що регулюють зазначені правовідносини, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно склалися стосунки, за яких батьки уникають спілкування між собою після розірвання шлюбу, позивач створила нову сім'ю, що опосередковано вплинуло на стосунки відповідача з синами.

Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що батько розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дітей, бажає приймати таку участь. Батько сплачує аліменти на утримання дітей. Надав суду копії квитанцій про пошкові перекази на користь ОСОБА_1 Також батько виявляє бажання приймати участь у вихованні синів та цікавиться їх життям.

Суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав, в такому випадку є передчасною та надмірною.

Посилання позивача на можливість виникнення у дітей труднощів та дискомфорту через специфічність їх прізвища, без зміни прізвища дітей ґрунтуються на припущеннях.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 148, 150, 155, 164, 165, 180 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: