АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: представника відповідача - Агатій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до МП «Чернівецький завод медичних виробів» про стягнення добових витрат при відрядженні в сумі 100 гривень, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до МП «Чернівецький завод медичних виробів» про стягнення добових витрат при відрядженні в сумі 100 гривень.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 листопада 2007 року згідно наказу МП «Чернівецький завод медичних виробів» № 02.07.13-2-К він був прийнятий на роботу та зарахований на посаду юрисконсульта. 28 лютого 2014 року згідно наказу МП «Чернівецький завод медичних виробів» №25-К від 28 лютого 2014 року звільнений з роботи. Даний факт він не має можливості підтвердити, в зв'язку з тим що відповідач втратив його трудову книжку, тому зазначені накази необхідно витребувати у МП «ЧЗМВ».

Зазначав, що в Броварському міськрайонному суді Київської області розглядається справа №361/10015/14-ц за його позовом до МП «Чернівецький завод медичних виробів» про витребування трудової книжки. Згідно поданого МП «ЧЗМВ» до зазначеного суду Акту від 07 лютого 2013 року вбачається

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/993/2014 р. Головуючий у І інстанції: Козловська Л.Д.

Категорія: 59 Суддя-доповідач Владичан А.І.

факт того, що 7 та 8 лютого 2013 року ОСОБА_2 перебував у службовому відрядженні у місті Києві. Даний факт також в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_4 - президент МП «ЧЗМВ» - керівник виконавчого органу.

Добові витрати за вказане відрядження в сумі 100 гривень, МП «Чернівецький завод медичних виробів» станом на 31 березня 2015 року йому не виплатило, тому звертаючись до суду з позовом просив стягнути з МП «Чернівецький завод медичних виробів» заборгованість (недоплату) з виплати добових витрат в розмірі 100 гривень під час службового відрядження 07 та 08 лютого 2013 року.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з вказаним рішенням погодитись не може, оскільки воно є незаконним, необґрунтованим.

Посилається на те, що отримав поштою копію оскаржуваного рішення, яке не оформлене належним чином, а саме: не прошито, не скріплено відбитком печатки суду, вважає, що така копія не являється юридично судовим рішенням.

Просить скасувати рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2015 року та ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б засвідчили факт його перебування у службовому відрядженні, як і не надано належного розрахунку суми добових витрат при відрядженні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 12.11.2007 року по 03.02.2014 року ОСОБА_2 працював на МП «Чернівецький завод медичних виробів» на посаді юрисконсульта, а наказом №25-к від 28.02.2014 р. звільнений з посади.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2014 року по справі № 361/2653/14-ц відмовлено позивачеві в задоволенні його вимоги про поновлення на роботі та визнання зазначеного наказу про звільнення незаконним.

На підтвердження факту перебування у відрядженні позивач наводить фотокопію акту про отримання трудової книжки, який не являється документом, що службове відрядження.

Статтею 12 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що гарантії та компенсації працівникам в разі службових відряджень встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України і вони є мінімальними державними гарантіями.

Згідно ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством

Пунктом 16 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затв. наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59, встановлено, що окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження - є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням). Суми добових витрат для працівників підприємств затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98. Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.

Пунктом 1 розділу II зазначеної Інструкції встановлено, що направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник, строку й мети відрядження.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження свого відрядження, оскільки в матеріалах справи відсутні наказ про відрядження ОСОБА_2, та посвідчення про відрядження з відповідними відмітками про дату вибуття у відрядження, про дату та місце перебування у відрядженні та дату прибуття із відрядження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана позивачем фотокопія акту про отримання трудової книжки, не являється документом, що засвідчує службове відрядження.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, позивачем не доведено жодним чином факт його перебування у відрядженні як підставу для відшкодування добових витрат, як і не обґрунтовано суму добових витрат в розмірі 100 грн., а тому рішення суду першої інстанції постановлене у відповідності до вимог чинного законодавства, із з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: