Справа № 461/2210/15 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4414/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів у розмірі 22435.33 грн. та судових витрат.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 22435,33 грн. Вирішено питання судових витрат.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржило Моторне (транспортне) страхове бюро України, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку вказавши у своєму рішенні, що обов"язок відповідача за договором добровільного страхування транспортного засобу є невиконаним, оскільки апелянт, відповідно до ст. 4 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не являється страховиком, жодних договорів страхування між позивачем та МТСБУ не укладалось та діяльність відповідача відбувається у сфері страхування відповідальності, а не у сфері добровільного страхування майна. Також апелянт просить врахувати, що шкода, яка була заподіяна позивачу 01.08.2014 року, заподіяна невстановленим транспортним засобом і з урахуванням положень п. "Б" ст. 41.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є шкодою заподіяною майну ОСОБА_2, а тому, немає законних підстав для відшкодування такої. З наведених підстав просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2014 року по вул. Новаківського 8, у м.Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Ауді А3" р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2 та іншого невстановленого автомобіля, власник якого залишив місце пригоди.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на момент ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК АХА Страхування», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6460059 від 01.10.2014 р.

Відповідно до довідки виданої ДАІ від 01.08.2014 р. автомобіль марки "Ауді А3" р.н. НОМЕР_1 під час ДТП отримав механічні пошкодження.

Висновком №4772 експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_2 від 08.09.2014 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Ауді А3" р.н. НОМЕР_1, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 21735.33 грн. без ПДВ.

У зв'язку із ДТП ОСОБА_2 звернулась до МТСБ України із повідомленням про настання страхового випадку, яке останній отримав 08.08.2014 р.

ОСОБА_2 17.10.2014 р. звернулася до МТСБ України із заявою, у якій на підставі ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила здійснити відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 21735,33 грн. без ПДВ, однак така шкода на час пред»явлення позову не відшкодована.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст. ст. 979, ч.1 ст. 988 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 34.2, 34.3, 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено обов»язок страховика, МТСБ України відшкодувати потерпілому під час ДТП матеріальні збитки, завдані транспортному засобу пошкодженням внаслідок ДТП. І оскільки судом встановлено, що за наслідками ДТП, яка мала місце 01.08.2014 р. за участю застрахованого автомобіля марки "Ауді А3" р.н. НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту не виплачена, доказів відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди не було надано, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не виконано обов»язок за договором добровільного страхування, а відтак вважав вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував положень ст. 22, 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи. До шкоди, заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди майну потерпілого відноситься, зокрема, і шкода, що пов»язана із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.(ст. 28 згаданого Закону).

Згідно з п. 41.1 «б» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що внаслідок ДТП з участю невстановленого транспортного засобу пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль марки "Ауді А3" р.н. НОМЕР_1, тобто, внаслідок ДТП завдано шкоду її майну, яка з врахуванням положень п.41.1 «б» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не підлягає відшкодуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними.

У зв»язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; неправильним застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до ст. 309 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.