У х в а л а

9 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Сеніна Ю.Л., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на незаконність свого звільнення з посади налагоджувальника.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд.

У вересні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» (далі - ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка») про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

У заяві ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції і залишити в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції частини шостої статті 39, частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статтей 43, 252 КЗпП України, ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, 20 серпня 2014 року.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Перевіривши наведені у заяві ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові, касаційний суд у справі, про перегляд якої порушує питання заявник, виходив з того, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4, який є головою виборного органу первинної профспілкової організації ВО «Моноліт» ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка», суди не врахували, що для його звільнення необхідно отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації та вищестоящого виборного органу цієї профспілки, що передбачено статтями 43, 252 КЗпП України та статтею 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Разом з тим, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, 20 серпня 2014 року, які надані заявником для порівняння, касаційний суд погоджуючись із висновками судів щодо відмови в задоволенні позову про поновлення на роботі, виходив з відсутності обґрунтованої відмови профспілки в наданні згоди на звільнення працівника.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин неоднаково застосував норми матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді В.М. Сімоненко
Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк