Справа № 523/9175/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Присяжний А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, про повернення в натурі-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 29.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, а також просить зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_10 повернути одна одній в натурі все, що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 29.04.2014 року.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він, ОСОБА_1, 1 грудня 2009 року дав у борг ОСОБА_3 у розмірі 17 000 доларів США, що еквівалентно 135 320,00 гривень. Оскільки, ОСОБА_3 борг йому не повернула, він вимушений був звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень.

Під час розгляду справи про стягнення боргу ухвалою Суворовського районного суду від 11 січня 2011 року в якості забезпечення позову на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належала ОСОБА_3, було накладено арешт.

Суворовським районним судом м. Одеси 27 липня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-1269/11 на стягнення з ОСОБА_6 суми боргу у розмірі 135 320 гривень, який було пред'явлено на виконання до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

6 квітня 2012 ОСОБА_6 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Гудіної Н.І. від 30 березня 2012 були скасовані заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири АДРЕСА_1.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 серпня 2012 року ухвалу Суворовського районного суду від 30 березня 2012 року про скасування забезпечення позову було скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Після нового розгляду справи Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2012 року заяву про скасування заходів забезпечення позову було повернуто заявникові.

У зв'язку з тим, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, за яким з ОСОБА_6 було стягнуто суму боргу, на користь ОСОБА_1 у розмірі 135 320 гривень не виконано то він змушений був звернутися до суду з вимогою до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним.

12 серпня 2013 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним - залишений без задоволення.

На вищевказане рішення Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, рішення Суворовського районного суду від 12 серпня 2013 року скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 6 квітня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та якій був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 821.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по цивільній справі за моїм ОСОБА_1 позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зобов'язання повернути в натурі набуте за визнаним недійсним договором купівлі-продажу майно позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути одна одній в натурі все що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Однак, ОСОБА_1, стало відомо, про те, що ОСОБА_2 продала, в травні 2014 року, спірну квартиру ОСОБА_10, завідомо знаючи про те, що договір купівлі-продажу квартири від 6 квітня 2012 року, за яким вона купила спірну квартиру, визнано недійсним відповідно до рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, оскільки вона була присутня на засіданні апеляційного суду і спірна квартира на момент продажу її ОСОБА_10 вже не була її власністю.

Позивач вважає, про те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 29 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, повинен бути визнаний недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину, оскільки він є протиправним, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 на той час вже не була власницею даної квартири.

Також, позивач вважає, про те, що він має право на оспорювання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладений 29 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, оскільки він, ОСОБА_1 є зацікавленою особою і цим договором порушено його право на можливість виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року яким було стягнуто з ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень.

Позивач просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на ст.ст.16,215,203,228,328 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_10 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через засоби масової інформації, оскільки їх місце реєстрації та проживання невідоме, з заявою про слухання справи у їх відсутність до суду не зверталися. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається, що вони були повідомлені належним чином. (а.с.144,150).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1, 1 грудня 2009 року дав у борг ОСОБА_3 у розмірі 17 000 доларів США, що еквівалентно 135 320,00 гривень. Оскільки, ОСОБА_3 борг йому не повернула, він вимушений був звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду від 11 січня 2011 року в якості забезпечення позову на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належала ОСОБА_3, було накладено арешт.

Суворовським районним судом м. Одеси 27 липня 2011 року видано виконавчий лист № 2-1269/11 про стягнення з ОСОБА_6 суми боргу у розмірі 135 320 гривень, який було пред'явлено на виконання до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

6 квітня 2012 укладено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, між ОСОБА_3. та ОСОБА_2, яуий посвідчений нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 821 ( арк.сп.107-108);

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Гудіної Н.І. від 30 березня 2012 скасовані заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири АДРЕСА_1.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 серпня 2012 року ухвалу Суворовського районного суду від 30 березня 2012 року про скасування забезпечення позову скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2012 року заяву про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявникові.

Із матеріалів справи вбачається про те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, за яким з ОСОБА_6 було стягнуто суму боргу, на користь ОСОБА_1 у розмірі 135 320 гривень не виконано, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним.

12 серпня 2013 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним - залишений без задоволення.

На вищевказане рішення Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, рішення Суворовського районного суду від 12 серпня 2013 року скасовано, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 6 квітня 2012 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 821.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зобов'язання повернути в натурі набуте за визнаним недійсним договором купівлі-продажу майно позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, також суд зобов'язав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути одна одній в натурі все що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-12);

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 квітня 2014 року, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_10 купила , квартиру АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І. (а.с.102-103);

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, незаконне володіння ним.

Відчуження об'єкта нерухомості під час дії арешту є протиправним, тобто таким, що порушує публічний порядок.

В силу ч.2 ст.228 ЦК України такий правочин є нікчемним.

Суд, вважає, про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 29.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Штогріною О.І. вчинений всупереч ч.1 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Оскільки договір купівлі-продажу визнаний недійсним, то право власності на зазначену квартиру, повинно бути відновлено за ОСОБА_6, що надасть можливість державній виконавчій службі виконати рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на його користь боргу.

Згідно ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Суд, вважає, про те, що відповідачі по справі, як сторони недійсного договору купівлі - продажу квартири, не виконують зобов'язання по поверненню одна одній у натурі все що вони одержали на виконання цього договору, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 правомірні та такі, що підлягають задоволенню, тому що своїми діями, відповідачі порушують його права та інтереси, щодо можливості виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, що набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_6 на його користь заборгованості за договором позики в сумі 135 320 гривень.

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 16,203,215,228,328 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, про повернення в натурі - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 29 квітня 2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І..

Зобов'язати ОСОБА_2, та ОСОБА_10 повернути одна одній в натурі все, що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений, 29 квітня 2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І..

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя: Аліна С.С.