Справа №584/317/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1310/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, ОСОБА_3, третя особа Путивльська районна державна нотаріальна контора, про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 19 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 03 серпня 2014 року, тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 вімовити, а її зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи 26 грудня 2003 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_6 не закінчений будівництвом жилий будинок, з надвірними будівлями за адресою м. Путивль, вул. Садова, 35 на земельній ділянці Путивльської міської ради, площею 0,06га, де розташовані, крім незакінченого будівництвом житлового будинку «А», погріб «Пг», огорожа «№1-2», готовність яких складає 87%, про що було складено договір дарування (а.с.37).

У вказаному будинку ОСОБА_6 проживав разом із своєю дружиною - ОСОБА_3, та сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження (а.с.35).

З 24 червня 2014 року по 02 липня 2014 року ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Путивльської ЦРЛ з діагнозом хронічна виразкова хвороба, а з 14 липня 2014 року по 28 липня 2014 року - в онко-урологічному відділенні ОКЗ «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер» (а.с.40, 41).

03 серпня 2014 року ОСОБА_6 помер (а.с.36), після смерті якого на все його майно відкрилась спадщина (а.с.39).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в м. Путивль, вул. Садова, 35, виданого Путивльським БТІ 10 лютого 2015 року, вказаний будинок має загальну площу 65,7 кв.м, житлову площу 30,9 кв.м., та має надвірні споруди: погріб «Пг» та огорожу «№1-2» (а.с.8-10). Відповідно до довідки Путивльського БТІ від 05 березня 2015 року зазначений житловий будинок не зареєстрований, так як недобудований (а.с.11).

Листом державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори №115/01-16 від 09 лютого 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_4 є людиною похилого віку, має незадовільний стан здоров'я, лист з нотаріальної контори про заведення спадкової справи на його адресу датовано 20 січня 2015 року, з заявою про прийняття спадщини він звернувся 09 лютого 2015 року, а строк для подання заяви закінчився 03 лютого 2015 року, виходячи з засад розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 визначивши додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому суттєве значення має і з'ясування судом питання про те, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, в тому числі інших спадкоємців. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_6, який перебував у безпорадному стані і для свого існування потребував від нього допомоги.

Колегія суддів цілком погоджується з даним висновком суду.

Колегія суддів не встановила, що за умови отримання допомоги від батька ОСОБА_4, ОСОБА_6, який перебував у безпорадному стані, потребував саме від нього такої допомоги (матеріальної або фізичної), яку не отримував від інших осіб, а останній усвідомлював свій обов'язок надавати допомогу та навмисно ухилявся від його виконання.

Апелянт не спростувала той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до дня смерті останнього спілкувалися, ОСОБА_4 провідував свого сина в лікарні і надавав останньому певні кошти, враховуючи незначний розмір його пенсії, на лікування.

Сам факт надання фізичної чи то моральної допомоги в останні роки життя ОСОБА_6 саме ОСОБА_3 не є достатньою підставою для усунення від права на спадкування іншого спадкоємця - ОСОБА_4

Враховуючи викладене вище доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -