АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на грошові кошти.

На обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 27 листопада 2014 року він набув право вимоги та став кредитором за договором банківського вкладу "НВУ" №858119/2014 ( в національній валюті України) від 29 жовтня 2014 року, укладеного між відповідачем і ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" зі всіма змінами і доповненнями до них й пов'язаними правовідносинами в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 цього Договору він набув право вимоги до Банку щодо сплати банківського вкладу на суму 199 000 грн., який виник у зв'язку з наданням ОСОБА_4 Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором банківського вкладу та рахунків.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 118 " Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" , виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63, згідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію - Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016.

10 січня 2015 року відповідач направив йому листа , в якому повідомив його , що передумав відступати йому право вимоги до банку і відмовляється від укладеного договору.

Враховуючи наведене, просив визнати за ним право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках відповідача в розмірі 199 000 грн. в порядку ст. 392, 512, 514 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , проте в судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2 , ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ « ВіЕйБі Банк» укладено Договір банківського вкладу " НВУ" № 858119/2014 ( в національній валюті України), згідно з умовами якого предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "НВУ" в національній валюті України на строк 3 місяці з дня укладання договору з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу із сумою початкового вкладу 1 516 370 грн. з мінімальною сумою вкладу 500 грн. із виплатою процентів 14.5 % річних, з датою вимоги вкладу 29 січня 2015 року ( п. 1.1., 1.3, 1.5, 1.7, а.с. 7).

У ст. 2 Закону України " Про банки та банківську діяльність" дано визначення банківського вкладу відповідно до якого вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 47 Закону України " Про банки та банківську діяльність" передбачено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належать:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку.

Договір банківського вкладу є реальним і вважається укладеним із моменту прийняття банком від вкладника грошової суми (вкладу).

За договором банківського вкладу( депозиту) передані вкладником у готівковій або у безготівковій формі кошти стають власністю банку . Водночас , у банку виникає зобов'язання щодо повернення вкладнику такої ж суми грошей та нарахованих на цю суму процентів на умовах та в порядку , встановленому договором.

Договір банківського вкладу є одностороннім зобов'язанням , з моменту його укладення банк має обов'язок повернути суму вкладу та нараховані проценти , а вкладник набуває права вимагати виконання зазначених дій.

27 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення право вимоги ( цесії) № 271114 ( далі - Договір цесії), за умовами якого в порядку та на умовах , визначених цим Договором, Цедент повністю відступає Цесіонерові , а Цесіонарій набуває право вимоги , належне Цедентові , і стає кредитором (договірне правонаступництво) за Договором банківського вкладу " НВУ" № 858119/2014 ( в національній валюті України) від 29 жовтня 2014 року ( надалі іменується " Договори з банком"), укладеними між Цедентом і ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" ( скорочене найменування - ПАТ"ВіЕйБі Банк"( місцезнаходження : 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) надалі іменується "Боржник") зі всіма додатками , змінами та доповненнями до них ( п. 1 Договору цесії)( а.с. 5,6).

Згідно з п. 2 Договору цесії за цим договором Цесіонерій набуває право вимагати від боржника сплатити суми боргу у розмірі у гривні 199 000,00 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком відповідно до умов договорів банківського вкладу та рахунків.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Уклавши з відповідачем Договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, позивач отримав право грошової вимоги до Банку за договором банківського вкладу " НВУ" № 858119/2014 укладеним між відповідачем та Банком щодо повернення вкладу на суму 199 000,00 грн., а не право власності , а тому зазначений договір не може бути підставою до визнання права власності за позивачем на зазначену суму вкладу.

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивач посилався на письмове повідомлення відповідача про те , що він відмовляється від договору про відступлення права вимоги ( цесії), оскільки вважає, що уклав його помилково, а тому він вважав, що цим порушено його право власності на зазначену суму банківського вкладу і підлягає захисту саме в такий спосіб.

Проте письмове повідомлення відповідача про помилкове укладання договору відступлення права вимоги не припиняє зобов'язальних правовідносин та не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того , у матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач в установленому порядку ставив питання про розірвання зазначеного договору або визнання його недійсним.

Виходячи з наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом процесуального права , оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи є необґрунтованим, оскільки судом з'ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги про те , що суд не дав належної оцінки умовами Договору № 271114 відступлення права вимоги ( цесії), зокрема п. 5 , яким передбачено, що з моменту підписання цього договору до позивача переходить право власності на суму вкладів в розмірі визначеному у п.2 цього Договору , не заслуговує на увагу, оскільки за договором банківського вкладу передані вкладником кошти стають власністю банку, а у банку з цього моменту виникає обов'язок повернути суму вкладу та нараховані проценти.

За таких обставин , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: