У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
Мартинюка В.І., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору, стягнення коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 18 грудня 2006 року між нею та ОСОБА_7 укладений договір, за умовами якого сторони домовились про спільне будівництво житлового будинку загальною площею 190 кв. м з метою подальшого продажу та поділу прибутку. Позивачка майже повністю організувала і профінансувала здійснення будівництва на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, і витратила на будівництво 142 024 долари США.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов договору, її відмову від продажу будинку, просила розірвати укладений з ОСОБА_7 договір про спільне будівництво житлового будинку від 18 грудня 2006 року, стягнути з відповідачки витрачені на будівництво грошові кошти у розмірі

142 024 долари США, що еквівалентно 1 833 359 грн 41 коп., а також пеню у розмірі 144 107 грн 08 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, суди керувалися тим, що визначений у претензії строк продажу житлового будинку не настав, тому позивачка передчасно звернулася до суду з позовом.

Із такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що у 2006 році між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладений договір, згідно з умовами якого сторони домовились про спільне будівництво житлового будинку загальною площею 190 кв. м на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 У договорі сторонами обумовлено, що будівництво будинку інвестують по можливості обидві сторони, організацію будівництва здійснює ОСОБА_9, по завершенню будівництва (без внутрішнього чистового оздоблення) будинок буде продано, кошти після продажу буде розподілено між сторонами (а. с. 12, 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Згідно зі ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Станом на 18 жовтня 2008 року всі передбачені договором про спільне будівництво житлового будинку роботи були виконані, загальна вартість робіт склала 153 647 доларів США, з яких ОСОБА_9 вклала у будівництво - 142 024 долари США, ОСОБА_7 - 11 623 долари США, що підтверджується актом виконаних робіт, цивільно-правовими договорами, специфікацією, технічним паспортом, накладними (а. с. 13, 16−19).

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області 12 грудня 2011 року, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_7 (а. с. 56, 57).

Звертаючись до суду, ОСОБА_6 зазначала, що вона неодноразово пропонувала відповідачці спільно здійснити передбачений договором про спільну діяльність продаж житлового будинку за ринковою вартістю, існуючою на час продажу, через будь-яке запропоноване відповідачкою агентство нерухомості, але згоди на це не отримала.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов договору про спільне будівництво житлового будинку 17 червня 2014 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 направив ОСОБА_7 претензію, в якій зазначав дві пропозиції:

− спільно здійснити у строк до 01 січня 2015 року продаж житлового будинку площею 183,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за ринковою вартістю, існуючою на час продажу, і розподілити грошові кошти від продажу порівну;

− здійснити виплату 55 тис. доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 17 червня 2014 року еквівалентно 643 500 грн, та є 50 % від ринкової вартості житлового будинку на цей час.

У претензії вказано, що у разі згоди із вказаними пропозиціями порядок подальших дій або розрахунку має бути погоджений із ОСОБА_6 у десятиденний термін у письмовій формі (а. с. 10, 11).

Відповідно до ч. 5 ст. 1135 ЦК України рішення щодо спільних справ учасників приймаються учасниками за спільною згодою, якщо інше не встановлено договором простого товариства.

Докази про прийняття будь-якої із запропонованих представником позивачки пропозицій матеріали справи не містять. Суди не врахували, що обов'язок доказування про повідомлення щодо прийняття або неприйняття пропозиції про вирішення питання про спосіб виконання укладеного між сторонами договору в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладений саме на ОСОБА_7, а ОСОБА_6 в силу ст. 1136 ЦК України має право на таке ознайомлення.

Доводи про неможливість виконати умови договору щодо продажу будинку за ціною, яка б перевищувала вартість його будівництва з огляду на стан ринку нерухомості після фінансової кризи, на які посилається відповідачка і які взяті до уваги судами першої та апеляційної інстанції, не є підставою для невиконання відповідачкою зобов'язання та для відмови позивачці у захисті порушеного права.

ОСОБА_6 ставила вимоги про припинення договору шляхом його розірвання.

Разом з тим ОСОБА_6 зазначала, що підставою її відмови від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору є фактична відмова відповідачки від виконання умов договору.

Статтею 1141 ЦК України передбачені підстави припинення договору простого товариства та наслідки такого припинення.

Судами не уточнено, на які підстави припинення договору простого товариства посилалася позивачка.

Суди не встановили повно, всебічно та обґрунтовано обставини справи, не визначилися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, не надали належну оцінку наявним у справі доказам, тому рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік
О.В. Ступак