АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Ворушили Івана Олеговича - представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що із позовом до суду звернулась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Брокбізнесбанк» через свого представника згідно довіреності та діяв в межах своїх повноважень, наданих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні представник позивача Ворушило І.О. підтримала доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у встановлений строк невиконані вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій зазначає конкретні підстави залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків, тривалість протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Частиною 2 статті 121 ЦПК України передбачено, зокрема, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, оплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 03.09.2015 подана ПАТ «Брокбізнесбанк» позовна заява залишена без руху як така, що не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України та п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (про звільнення уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов"язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку від сплати судового збору), оскільки позовна заява подана не від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а позивачем ПАТ «Брокбізнесбанк».

Копію ухвали про усунення недоліків позивач одержав 07 вересня 2015 року (а.с.11), однак вимог закону протягом п'яти днів з моменту отримання ухвали не виконав, при цьому у поданій заяві зазначив про те, що позовна заява подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, пов′язаній із проведенням заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, а тому позов подається без сплати судового збору.

Перевіряючи матеріали позовної заяви, а також додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, колегія суддів приходить до наступного:

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно із пункту 15 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду (частина 1 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 37 вказаного Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору п. 22 ч. 1 ст. 5 Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Разом із тим, обов'язок подання належних документів на підтвердження наявності пільги для звільнення від сплати судового збору покладається на позивача. У разі неподання таких доказів звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви не здійснюється, а заява залишається без руху на підставі статті 121 ЦПК.

Колегією суддів встановлено, що позивачем, як при подачі позовної заяви, так і на виконання вимог закону, визначених в ухвалі про залишення позову без руху, не надано належним чином завірену копію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок ліквідації ПАТ ««Брокбізнесбанк»» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію», прийняте на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк», а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про визнання позовної заяви ПАТ «Брокбізнесбанк» неподаною та повернення її позивачеві.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Ворушили Івана Олеговича - представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Судді: