Справа № 155/2509/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Провадження № 22-ц/773/931/15 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі Губарик К. А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" про визнання кредитного договору нікчемним за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_4" (далі по тексту ПАТ "Перший Український ОСОБА_4") звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості. Вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_4" (правонаступником якого є ПАТ "Перший Український ОСОБА_4") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6712106 про надання останній кредиту для придбання транспортного засобу в сумі 7362,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,49 % річних на строк до 29 серпня 2015 року. В забезпечення виконання ОСОБА_2 умов вищевказаного кредитного договору 29 серпня 2008 року між ЗАТ "Перший Український ОСОБА_4" та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 6712107, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 6712106 від 29 серпня 2008 року. Однак відповідачі своїх зобов'язань за вищевказаними договорами належним чином не виконали, а тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів у користь банку кредитну заборгованість в розмірі 1848,29 доларів США, що еквівалентно 28067,44 гривень, та понесені ним судові витрати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що кредитний договір від 29 серпня 2008 року між нею та ЗАТ "Перший Український ОСОБА_4" укладено з порушенням вимог діючого законодавства України, а подальше його використання завдає їй значних матеріальних збитків. Вказувала, що в період з 29 серпня 2009 року по 23 червня 2014 року здійснювала усі належні платежі за договором, однак через суттєве підвищення курсу долара США до гривні виплачувати кредит стало неможливим без суттєвої шкоди для неї та членів її сім'ї. Кредитний договір не приніс позивачу очікуваних результатів, а лише збитки, пов'язані із коливанням валютних курсів, про які позичальника не було повідомлено до укладення кредитного договору. Також банк не повідомив ОСОБА_2 про обов'язкову інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме, що вона нестиме валютні ризики під час виконання зобов'язань. На її думку, навмисне ненадання банком позичальнику важливої інформації, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", ввело позичальника в оману. Вважала, що таким чином банк уклав із нею вищевказаний договір із застосуванням нечесної підприємницької практики, а тому просила визнати цей кредитний договір нікчемним.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2015 року позов ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" задоволено. Суд вирішив стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" солідарно 1848,29 (одну тисячу вісімсот сорок вісім доларів США 29 центів), що станом на 03 грудня 2014 року еквівалентно 28067,44 (двадцять вісім тисяч шістдесят сім гривень 44 копійки) кредитної заборгованості за договором № 6712106 від 29 серпня 2008 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" про визнання кредитного договору нікчемним відмовити. Також суд вирішив питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" про визнання кредитного договору нікчемним задовольнити.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 з підстав в ній наведених та просив її задовольнити, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_4" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6712106 (а.с. 13-22), згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого позичальнику ОСОБА_2 надавався кредит для придбання транспортного засобу в сумі 7362,00 доларів США на строк до 29 серпня 2015 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,49% річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення кожного місяця рівних щомісячних платежів згідно графіку (а.с. 23-27).

29 серпня 2008 року на виконання умов кредитного договору № 6712106 між ЗАТ "Перший Український ОСОБА_4" та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 6712107, згідно з п.п. 1.1, 1.2 якого Поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 6712106 (а.с. 28-34).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_2 не заперечується.

Пунктом 1.3 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 13,49 % на рік.

Пунктом 5.2 даного кредитного договору передбачено сплату позичальником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, у відповідний період, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктами 5.4, 5.5 кредитного договору передбачено сплату позичальником штрафу в розмірі 10,0% від мінімальної страхової суми за кожний випадок порушення обов'язків щодо поновлення дії страхування, передбачених п. 4.3.1 цього Договору, та сплату позичальником штрафу в розмірі 1,0% від суми одержаного кредиту за кожний випадок порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 цього Договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого банком, а також не заперечується відповідачем ОСОБА_2 заборгованість за сумою кредиту та відсотками за користування кредитом нею частково погашено (а.с. 8-11).

Разом з тим, станом на 03 грудня 2014 року заборгованість позичальника перед ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" становить: 1307,24 доларів США заборгованості по кредиту, 21,16 доларів США заборгованості по процентах, 166,34 доларів США заборгованості по пені, 73,62 доларів США штрафу за невиконання п.п. 4.3.2-4.3.6 цього Договору, 279,93 доларів США штрафу за невиконання п. 4.3.1 цього Договору, а всього - 1848,29 доларів США, що еквівалкнтно 28067,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

15.05.2014 року за вих. № 674 та 16.09.2014 року за вих. № 61-05-758 банк звернувся до ОСОБА_2 з вимогою достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом, ОСОБА_5 з вимогою виконати зобовязання за договором поруки відповідно (а.с. 36-37, 38, 39-40, 41).

На підставі викладеного, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Також суд першої інстанції правильно встановив, що кредитні кошти були надані банком ОСОБА_2 в споживчих цілях для придбання транспортного засобу та прийшов до висновку, що оспорюваний кредитний договір є договором споживчого кредиту і на правовідносини, що виникають з нього поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, що покликання ОСОБА_2, як на підстави нікчемності кредитного договору невиконання приписів Закону України "Про захист прав споживачів" щодо попереднього інформування про умови кредитування та валютні ризики є безпідставними, оскільки сторонами у справі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та укладено кредитний договір № 6712106 від 29 серпня 2008 року, що підтверджується підписанням сторонами договору та графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Пунктом 1.1.1 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим Договором. Вказане передбачено п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, відповідно до якого, в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не була надана споживачу до укладення договору, на що посилається апелянт як на підставу нікчемності кредитного договору.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував заяви ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до нарахування по пені та штрафів, оскільки з розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що ці нарахування проведено за період з 03.01.2014 року по 03.12.2014 року, тобто в межах однорічного терміну позовної давності, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ці позовні вимоги пред'явлені позивачем в межах строків, визначених ч. 2 ст. 258 ЦК України для застосування спеціальної позовної давності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків та прийняв обґрунтоване рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" про визнання кредитного договору нікчемним.

Судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: