Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Оріана» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому із врахуванням уточнених вимог просив поновити його на роботі у відкритому акціонерному товаристві «Оріана» (далі - ВАТ «Оріана»), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 листопада 2014 року до дня поновлення на роботі та 5 000 грн моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і на підставі наказу від 31 грудня 2008 року працював начальником відділу з безпеки, режиму та збереження матеріальних цінностей у ВАТ «Оріана». Згідно з наказом від 10 листопада 2014 року його звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Своє звільнення з роботи вважає незаконним, посилаючись на те, що відповідачем не було запропоновано йому іншу роботу та при ознайомленні з наказом від 03 квітня 2014 року про наступне звільнення не вказано конкретної дати звільнення. Проводячи скорочення штатів, відповідач порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року, так як завчасно не повідомив виборний орган первинної профспілкової організації про звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного характеру або в зв'язку з ліквідацією, реорганізацією підприємства. Крім того вказував, що відповідач належним чином не обґрунтував причини скорочення працівників та зміни в штатному розкладі підприємства і всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України звільнив його з роботи без згоди профспілкового комітету.

Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2015 року задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Роз'яснено ОСОБА_3, що спір за його позовом підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив із того, що вказані вимоги підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Визначаючи підсудність даного спору, апеляційний суд послався на те, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2002 року відносно ВАТ «Оріана» порушено справу про банкрутство і застосував положення ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у новій редакції (далі - Закон).

Проте, цей Закон, зокрема редакція ст. 10, набрав чинності з 19 січня 2013 року.

Згідно з п. 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Скасовуючи рішення місцевого суду та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд не враховував положення п. 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, вимоги ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, не взяв до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство відповідача і дійшов помилкового висновку про підвідомчість справи господарському суду.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик