Справа № 640/3941/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача та просив суд визнати недійсними умови пункту 11 кредитного Договору № 490086113 від 11.09.2008р., укладеного з ЗАТ «Альфа-Банк» щодо вирішення спорів у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»; визнати вцілому недійсним кредитний Договір № 490086113 від 11.09.2008р., укладений між ним та ЗАТ «Альфа-Банк» та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що 11.09.2008 р. ним було укладено кредитний Договір № 490086113 з ПАТ «Альфа-банк» (правонаступник ЗАТ «Альфа-банк») на придбання транспортного засобу в сумі 36056,25 доларів США, що у гривневому еквіваленті складало 173070 грн. За умовами даного договору кредитні кошти надавались позичальнику під 18,5% річних терміном на 7 років з датою остаточного повернення кредиту- 11.09.2015р. Вважає кредитний Договір таким , що є недійсним у зв'язку з тим, що він містить несправедливі умови, які є істотними умовами Договору і які суперечать діючому законодавству. Відповідно до п. 2.4 Договору кредит надавався йому на придбання транспортного засобу, тобто, кредитний Договір є договором споживчого кредиту. Вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між позивачем та відповідачем, як під час укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання. Відповідно до ч. 1, 2, п. 10 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Договір мав типову форму, яка була розроблена Банком . Позивач не мав реальної можливості змінити умови договору. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так як, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду Позичальника, споживача кредитних послуг.

Несправедливими є, зокрема, умови кредитного Договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом сплачувати відповідну частину кредиту та сплату процентів у гривнях відповідно до курсу у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону Банк покладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на Позичальника за кредитним Договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням ч. З ст. 13 ЦК України. Відбулося суттєве збільшення курсу долару в порівнянні з тим, що був на час укладення кредитного договору. З підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла. Крім того, суму кредиту на руки він не отримував . Кредитні кошти в гривневому еквіваленті в розмірі 173070 грн. банком були одразу перераховані на рахунок ТОВ «Альфа Моторз» - продавця транспортного засобу. Несправедливими, на погляд позивача, є умови , щодо третейського застереження, яке міститься в п.11 кредитного Договору, оскільки така умова була обов'язковою для позичальника на час укладення Договору, і позичальник не мав реальної можливості внести свої пропозиції щодо зміни умов Договору. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Як вбачається, з тексту Договору регламент Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» не був невід'ємною частиною Договору та не надавався позичальнику разом із Договором, що, в свою чергу, виключало можливість останнього ознайомитися з його змістом та умовами розгляду справи у третейському суді. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Третейське застереження, наведене у п. 11 Договору, не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди». Надання Банком Позичальникові грошових коштів (кредиту) за своєю правовою природою є валютною операцією. і мають проводиться на підставі відповідної ліцензії НБУ. чинним на Чинним на момент укладення спірного кредитного договору законодавством України не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу НБУ надають право громадянам України здійснювати валютні операції. Згідно до ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що Кредитний договір було укладено позивачем добровільно у відповідності з його волевиявленням та бажанням на отримання кредиту саме в іноземній валюті. З умовами кредитування та сукупною вартістю споживчого кредиту позивач був ознайомлений , про що свідчить його підпис під Додатком №1 до кредитного Договору від 11.09.2008 року. Передбачене п.11 кредитного Договору третейське застереження не є перешкодою для отримання доступу до правосуддя і передбачено як право сторін на вирішення спірних питань у третейському суді . Право на здійснення валютних операцій було надано відповідачу відповідною ліцензією Національного банку України.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних обставин..

11.09.2008р. ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Альфа-банк» (правонаступник ЗАТ «Альфа-банк») кредитний Договір № 490086113 на отримання кредитних коштів в сумі 36056,25 доларів США під 18,5% річних на придбання транспортного засобу. Строк повернення кредиту визначено - 11.09.2015 року.

(а.с.9-10)

Згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідна сума платежу та погашення процентів має відбуватися у доларах США. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору № 490086113 ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами Договору та сукупною вартістю споживчого кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг. Поінформованість щодо відповідних умов кредитування підтверджено його підписом під текстом про отримання всієї інформації щодо умов кредитування..

(а.с.10-11).

Відповідно до п.9.2, 9.2.1, 9.2.2 Умов кредитування фізичних осіб повернення Кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або у валюті, відмінній від валюти Кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора (яка відповідає валюті Рахунків, що визначені в розділі №1 Договору) чи національна валюта України (у випадку надання Кредиту в іноземній валюті) в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів в валюті Кредиту, виходячи з безготівкового курсу продажу валюти Кредиту.

(а.с.13).

Позивач з даними умовами кредитування був ознайомлений , даного факту не спростовує .

Відповідно до заяви на видачу готівки №4769 від 11.09.2008р., ОСОБА_1 отримав від ЗАТ «Альфа-Банк» кошти у розмірі 36056,25 доларів США в гривневому еквіваленті -174934,11грн. (а.с.117).

Відповідно до ст.526 ЦК України забов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного судочинства.

Позивач прийняв умови договору та забезпечив його виконання шляхом здійснення періодичних платежів в гривні в еквіваленті до валюти договору.

В підтвердження позивачем надані квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором за період з 2008 по 2015 р.р. (а.с.15-34 )

Посилання позивача щодо несправедливих умов договору, зловживання відповідачем своїми правами шляхом перекладення усіх ризиків знецінення національної валюти на позивача є недоведеними і необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівален6т забов'язання в іноземній валюті.

Саме в такий спосіб були визначені забов'язання позивача за кредитним договором.

Право відповідача на здійснення банківських операцій з валютними цінностями за дорученням клієнтів або від свого імені надано ЗАТ «Альфа-Банк» відповідно до банківської ліцензії Національного банку України №61 від 03.12.2001 року та Дозволу на здійснення певного переліку банківських операцій з подальшою їх пролонгацією на час укладення кредитного договору з позивачем і в подальшому.

Посилання позивача на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії як безумовної підстави для здійснення валютних операцій є безпідставними.

Відповідно до п.2,4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у разі отримання комерційним банком генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, індивідуальної ліцензії вони не потребують за виключенням випадків, якщо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті за термінами і сумами таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

Проте даних щодо перевищення термінів і сум валютного кредитування при укладанні кредитного договору з позивачем не наводиться і таких даним суду не представлено.

Вимоги позивача щодо визнання недійсним п.11 кредитного Договору щодо третейського застереження з причин його несправедливості та невідповідності за формою, а саме з причин відсутності вмісту регламенту третейського суду є безпідставними.

Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду.

Згідно до ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі або у вигляді окремої письмової угоди. Регламент третейського суду є невід'ємною частиною третейської угоди у разі суперечності самої третейської угоди та відсутності домовленості сторін про передачу спору до постійно діючого третейського суду. Таким чином Закон не передбачує включення до змісту третейського застереження регламенту третейського суду.

Згідно ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

За таких обставин , позов є недоведеним і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, ст.ст.203,215,236,634 ЦК України, ст..12 Закону України «Про третейські суди »суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ