У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мартинюка В.І.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності. Позивач обґрунтовував своє звернення до суду тим, що 04 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі -АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати кредит у сумі 70 тис. грн, а ОСОБА_6 - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у строк та на умовах, визначених кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором того самого дня між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку зазначений будинок та земельну ділянку, площею 0,0512 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 1991 року. Зазначав, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») було укладено договір факторингу. Того ж дня, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості за договорами, укладеними з відповідачем. Посилаючись на зазначені обставини, зокрема неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складала станом на 01 березня 2013 року 79 890,03 грн, а також на те, що внаслідок укладення договорів факторингу відбулась зміна кредитора на ТОВ «Кредитні ініціативи», позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0308/0907/88-406 від 04 вересня 2007 року, яка станом на 01 березня 2013 року, складає 79 890,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 57 376,01 грн., заборгованість за відсотками - 22 514,02 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок з господарчими будівлями під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0512 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за тією ж адресою, та які належать на праві приватної власності ОСОБА_6 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виселення скасувати та ухвалити нове рішення, яким виселити ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення відповідача зі спірного будинку, суд першої інстанції виходив з того, що виселення відповідача у судовому порядку є можливим виключно у разі якщо мешканці добровільно не звільнили будинок, на який звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк, а позивачем не надано жодних доказів порушення прав позивача з боку відповідача.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про виселення відповідача, апеляційний суд виходив з того, що повідомлення, яким позивач попередив відповідача про звільнення спірного будинку в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку» не може бути підставою для виселення останнього зі спірного приміщення, оскільки зазначене повідомлення було направлено 25 квітня 2013 року, тобто до ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що 04 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №0308/0907/88-406, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати кредит у сумі 70 тис. грн зі сплатою процентів за його користування у розмірі 15% річних зі строком повернення 03 вересня 2017 року, а ОСОБА_6 - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у строк та на умовах, визначених кредитним договором. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №0308/0907/88-406.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативі» укладено договір факторингу, згідно якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, серед яких і кредитний договір укладений з відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Зі змісту ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону «Про іпотеку» вбачається, що виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідача зі спірного будинку без надання іншого житла та зняття його з реєстраційного обліку, суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, наявність повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення відповідача (а.с. 40), надісланого на адресу, зазначену у кредитному та іпотечному договорах, зауважив, що таке виселення неможливе, оскільки немає належних доказів порушення прав позивача з боку відповідача, залишивши поза увагою вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку», а також те, що повідомлення про виселення є заходом позасудового врегулювання спору та не є обов'язковим при судовому вирішені вимог про виселення.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення відповідача підлягають скасуванню у цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а отже не можуть бути предметом касаційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова