Справа № 456/319/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/509/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Дане рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним. Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст. 74 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ "Універсал Банк".

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу(далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись вимогами статей 40 закону України "Про іпотеку" та ст.109 ЖК України, виходив з того, що право позивача підлягає захисту шляхом виселення відповідачів з будинку АДРЕСА_1, оскільки позивачем доведено порушення його права на користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК Українипередбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 391 ЦК Українипередбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 24 березня 2008 року між позивачем ПАТ "Універсал Банк " та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого остання передала в іпотеку позивачу житловий будинок із земельною ділянкою та з належними до будинку спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в забезпечення виконання зобов'язань, які виникають з Кредитного договору №035-2008-865 від 24.03.2008 року, який був укладений між позивачем та ОСОБА_2.(а.с.6-11)

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 червня 2013 року позивач набув права власності згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на предмет іпотеки та зареєстрував право власності в Державному реєстрі прав на житловий будинок з земельною ділянкою та з належними до будинку спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.12-14)

15.08.2013 року позивач надіслав відповідачу ОСОБА_2 вимогу про добровільне виселення, яку остання отримала 27.08.2013 року.(а.с.15).

Як вбачається із вимоги про добровільне виселення відповідача ОСОБА_2 та інших мешканців, які проживають у будинку повинні добровільно виселитись протягом одного місяця з дня отримання вимоги, тобто до 27.09.2013 включно.

Згідно довідки Форми №2 від 06.12.2013 року №2013 наданої КП "Світанок" у будинку зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) - знята з реєстрації 19.11.13р.; ОСОБА_3 (1952 р.н.) - зареєстрований з 16.09.2008 року; ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) - знята з реєстрації 19.11.13р.; ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) - знята з реєстрації 19.11.13р.; ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_4.) - знята з реєстрації 19.11.13р.(а.с.18)

Як вбачається із акту про відсутність доступу до приміщення від 04.11.2013 року представники ПАТ "Універсал Банк" здійснили виїзд до будинку з метою встановлення факту добровільного звільнення будинку, проте добровільне виселення не відбулося.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку"звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічні положення про порядок виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖКУРСР.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки особи, які вказані як мешканці будинку не звільнили будинок, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги нового власника.

Що стосується доводів апелянта про те, що розгляд справи судом було проведено у відсутність другого відповідача ОСОБА_3, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, надати суду докази, висновків суду не спростовує, та не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідач не був позбавлений подати докази з приводу заперечення позову в ході розгляду справи в апеляційній інстанції.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не подано.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Н.О.Шеремета