Справа № 214/953/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі :

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ткаченко К.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору побутового підряду, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, із залученням в якості співвідповідача ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить розірвати укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2, від імені якої діяв відповідач ОСОБА_5, договір на виготовлення та встановлення вхідних дверей, стягнути на його користь з відповідачів солідарно пеню за прострочення виконання договірних зобовязань, яка станом на 01 листопада 2014 року склала 67947 грн. та 20000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, в обґрунтування якого послався на те, що 04 листопада 2013 року він уклав з відповідачем ОСОБА_2, який від її імені підписав відповідач ОСОБА_5, зазначений договір та здійснив передплату в розмірі 6000 грн., а виконавець договору зобовязався на протязі 31 робочого дня, тобто до 16 грудня 2013 року, виготовити та поставити йому передбачені в договорі вироби, що у визначений термін зроблено не було, після чого відповідач ОСОБА_5 після його неодноразових звернень повернув йому суму внесеної ним передплати та повідомив, що в односторонньому порядку відмовляється від виконання договору, а ще стверджував, що при підписанні договору він діяв від імені відповідача ОСОБА_2 за усною з нею домовленістю. Таким чином, відповідачі винні йому пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення зобовязання, а саме за 319 днів (з 17 грудня 2013 року по 01 листопада 2013 року), а також діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому неповерненні йому суми передплати та виникненні у нього в звязку з цим негативних емоцій, хвилювань та погіршення відносин з рідними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов за обставин, у ньому викладених.

Відповідач ОСОБА_2 предявлених до неї вимог не визнала, пояснила, що вперше чує про зазначений договір, що ОСОБА_5 на його підписання жодним чином не уповноважувала та з ним не працює.

Представник відповідача ОСОБА_5 предявлених позовних вимог не визнав, пояснив, що, зокрема, зазначений договір є нікчемним, позаяк не підписаний з боку позивача, що, дійсно, відповідач ОСОБА_5 зі свого боку підписав цей договір, однак не мав на це відповідних повноважень, а позивач відмовився його підписати, тому він, у свою чергу, відмовився від виконання договору і повернув позивачу внесену ним суму передплати.

Заслухавши пояснення зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, в обґрунтування свого уточненого позову позивач посилається на невиконання відповідачем ОСОБА_5, який діяв від імені відповідача ОСОБА_2, умов укладеного між ними 04 листопада 2013 року договору поставки №050213 на виготовлення та встановлення вхідних дверей (далі Спірний договір) (а.с.6, 7).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При дослідженні Спірного договору встановлено, що його не було підписано з боку позивача, а відповідач ОСОБА_5 підписав його від імені відповідача ОСОБА_2, не маючи на те відповідних повноважень, що свідчить про підписання договору односторонньо і не уповноваженою особою,тому суд приходить до висновку, що Спірний договір не відповідає ч. 2 ст. 207 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, а відтак не породжує правових наслідків, які притаманні правочинам даного виду.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність доказів наявності обставин, з якими закон пов'язує розірвання Спірного договору і настання відповідних наслідків, у зв'язку з чим визнає уточнені позовні вимоги необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні уточненого позову ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_5 про розірвання договору побутового підряду, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.