АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Шахової О.В.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року представник ПАТ «Ерде Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 24.11.2011 між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 640000, 00 грн., під 23% річних, терміном до 23.11.2012. Відповідач ОСОБА_1 свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 134567, 41грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2015 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Справа № 756/8022/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7042/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвалене рішення суду суперечить фактичним обставинам справи, у зв'язку із їх неповним з'ясуванням, не надано належної оцінки обставинам на які посилається позивач, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказується на те, що ПАТ «Ерде Банк» набув право власності на предмет іпотеки за ціною визначеною на підставі висновку ПП «Манускрипт» від 05.04.2013 у розмірі 6922537, 00 грн., проте станом на 26.05.2014 загальна сума заборгованості за кредитним договором, з урахуванням суми оцінки предмета іпотеки, становить 134567,88 грн., а тому вважає, що суд прийшов до передчасного та хибного висновку, яким вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. На підставі викладеного, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив про задоволення її вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Тому, керуючись положеннями ст. ст.303-1, 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів вважає за доцільне розглянути справу у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, шляхом передачі у власність позивача предмету іпотеки, а отже, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № К-239/11 від 24.11.2011 року та договором іпотеки від 24.11.2011 виконав у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 24.11.2011 між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К-239/11, за умовами якого банк надав позичальнику кошти у сумі 640000,00 грн. під 23% річних, терміном до 23.11.2012, на споживчі потреби (а.с.5-11). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, між сторонами був укладений Іпотечний договір від 24.11.2011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., який зареєстровано в реєстрі за № 3927. За умовами іпотечного договору ним забезпечується виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору № К-239/11 від 24.11.2011, укладеним між тими ж сторонами. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Вартість предмету іпотеки визначена сторонами - 1280000, 00 грн (п. 2. Іпотечного договору) (а.с.86-92).

Також 24.11.2011 між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який також був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., зареєстрований в реєстрі за № 3929. За умовами цього договору відповідач зобов'язався передати банку у власність за вартістю і на умовах визначених цим договором, належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.93-94).

Відповідно до п. 1.1.3 договору об'єкт нерухомості передається у власність позивача в рахунок виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем за кредитним договором від 24.11.2011. Пунктом 2.1 договору вартість об'єкта нерухомості, за якою іпотекодержатель набуває його у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, за домовленістю сторін визначена в сумі 1280000 (один мільйон двісті вісімдесят тисяч)гривень.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за позивачем з 15.05.2013 (а.с.150).

Відповідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену, іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

За наведених обставин, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, шляхом передачі у власність позивача предмету іпотеки, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № К-239/11 від 24.11. 2011 та договором іпотеки від 24.11.2011 виконав у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість предмета іпотеки на момент переходу права власності була меншою, у зв'язку з чим вимоги кредитора не були задоволені в повному обсязі не приймаються до уваги суду з огляду на наступне.

Як вже вказано вище, умовами Договору про задоволення вимог іпотекодержателя вартість об'єкта нерухомості, за якою іпотекодержатель набуває його у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, за домовленістю сторін визначена в сумі 1280000 (один мільйон двісті вісімдесят тисяч) гривень.

Отже вартість об'єкта нерухомості була погоджена сторонами при укладенні Договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Тому твердження позивача про вартість об'єкта нерухомості - 692537 (шістсот дев'яносто дві тисячі п'ятсот тридцять сім) гривень є безпідставними. З цих же підстав, необґрунтованими є і посилання позивача на умови іпотечного договору про те, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Крім того, стороною позивача не було надано суду висновку суб'єкта оціночної діяльності станом на момент набуття ними права власності, натомість стороною відповідача надані два висновки ТОВ «Оцінка і консультації» за якими вартість об'єкта іпотеки станом на травень 2013 року визначена на рівні 1243543 (один мільйон двісті сорок три тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) гривень (висновок 2014 року (а.с.100-128) та 1258588 (один мільйон двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) гривень (висновок 2015 року а.с.175-189). Тобто погоджена сторонами вартість предмету іпотеки відповідає ринковій ціні.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що сума заборгованості була визначена позивачем станом на 26.05.2014, в той час як право власності на предмет іпотеки було набуто позивачем 15.05.2013. Разом з тим, визначена сума заборгованості в сукупності не перевищує визначеної сторонами вартості предмету іпотеки.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

А отже і зобов'язання за укладеним між сторонами Договором про задоволення вимог іпотекодержателя мають виконуватись належним чином.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних cправ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: