Справа № 161/3070/15-ц
Провадження № 2/161/1652/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, є одним із структурних підрозділів Міністерства Оборони України і являється бюджетною організацією. Основні фонди, обігові кошти КЕВ м. Володимир-Волинський є державною власністю, перебувають у сфері управління МО України і закріплені за квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський на праві оперативного управління. КЕВ м. Володимир-Волинський володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства. Гуртожиток, що розташований по АДРЕСА_1 перебуває у державній власності Міністерства оборони України та знаходиться на балансі КЕВ м. Володимир-Волинський, що підтверджується довідкою від 24.02.2015 року № 281, витягом з інвентаризаційної відомості та актом прийняття-передачі основних засобів від 31.01.2006 року №2.

21.04.1997 року ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 отримав ордер №184 на житлове приміщення у кімнаті № НОМЕР_2 вищезазначеного гуртожитку на склад сім`ї з трьох осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син. На даний момент, відповідно до картки прописки, за вищевказаною адресою прописані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - мати.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.1999 року № 101 ОСОБА_3 звільнений з військової служби після закінчення строку контракту без залишення на квартирному обліку. Підставою для звільнення слугував рапорт ОСОБА_3 про звільнення його зі служби у зв`язку з небажанням проходити її в подальшому та на момент звільнення його вислуга складала менше 10 років. ОСОБА_3 , як особа звільнена з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту з вислугою менше 10 років, втратив право на проживання у відомчому гуртожитку та підлягає виселенню з нього з усіма членами сім`ї без надання іншого житлового приміщення. Просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на проживання у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути вищевказане житлове приміщення для подальшого розподілу КЕВ м. Володимир-Волинський.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив, що його довіритель проживає в спірному приміщенні 16 років, постійно сплачує комунальні послуги, іншого житла немає, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

З 01.01.2009 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім`ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач на підставі ордеру на квартиру (а.с. 8) в квітні 1997 року вселився у спірне приміщення та зареєструвався у ньому, що підтверджується карткою прописки (а.с. 11), де проживає по теперішній час. Також там зареєстрована та проживає ОСОБА_4 (а.с. 12), яка є матір`ю відповідача.

Також судом встановлено, що з часу вселення до спірного приміщення відповідач постійно 16 років у ньому проживає, вселився на законних підставах, проводить оплату комунальних послуг, приймає участь у додаткових витратах на утримання будинку.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що на вимоги про виселення осіб поширюється трирічний строк позовної давності. Оскільки представником відповідача заявлено про застосування позовної давності. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження сторони позивача, що відповідач вселився в гуртожиток на підставі цього ордеру. Так як дане твердження спростовується письмовими матеріалами справи.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ст. ст. 10, 58, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Відмовити квартирно-експлуатаційному відділу м. Володимир-Волинський в задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному об`ємі

складено 27 травня 2015 року