У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,Маляренка А.В., Парінової І.К.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють також в інтересах малолітньої ОСОБА_8, треті особи: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради, Територіальна громада м. Енергодар, про звільнення приміщення, за касаційною скаргою Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради на рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (далі - КП «Підприємство комунальної власності») звернулось до суду з позовом про звільнення приміщення.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року позов КП «Підприємство комунальної власності» задоволено.

Припинено зобов'язання за договором найму приміщення від 13 грудня 2011 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, внаслідок закінчення строку дії.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звільнити приміщення АДРЕСА_1 згідно акта прийому-передачі нежитлового приміщення.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову КП «Підприємство комунальної власності» відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Підприємство комунальної власності» просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову КП «Підприємство комунальної власності», апеляційний суд виходив із того, що позивач на порушення вимог ст. 825 ЦК України не попередив наймача про відмову від укладення договору найму житла на новий строк, а тому договір вважається укладеним на тих самих умовах та на такий самий строк. Крім того, апеляційний суд вважав, що підстави для звільнення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 житлового приміщення відсутні, оскільки установлено, що спірне житлове приміщення було надано відповідачам на період капітального ремонту гуртожитку, який не було закінчено, іншого житла відповідачі не мають.

Зазначені висновки апеляційного суду не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону з наступних підстав.

Судами встановлено, що 13 грудня 2011 року між КП «Підприємство комунальної власності» та ОСОБА_6 укладено договір найму приміщення в житловому будинку, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_6 у користування приміщення АДРЕСА_1, строком до 13 грудня 2012 року (а. с. 5).

Листом від 12 грудня 2012 року КП «Підприємство комунальної власності» повідомило ОСОБА_6 про пролонгацію договору найму до 31 грудня 2013 року (а. с. 7).

29 серпня 2013 року позивач надіслав ОСОБА_6 повідомлення про намір розірвати договір найму приміщення протягом двох місяців з моменту отримання зазначеного повідомлення (а. с. 8).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову КП «Підприємство комунальної власності», апеляційний суд керувався положеннями норм цивільного законодавства, які регулюють правовідносини з найму (оренди) житла, зокрема, статті 822, 825 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2009 року спірне приміщення належить на праві комунальної власності Територіального громади міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради та є нежилим приміщенням (а. с. 6). Також зазначене нежиле приміщення перебуває на балансі КП «Підприємство комунальної власності» на праві господарського відання (а. с. 11-12).

Вищезазначені обставини, апеляційним судом не були враховані, застосовуючи до спірних правовідносин положення норм цивільного закону, які регулюють правовідносини з найму (оренди) житла, апеляційний суд не встановив чи є спірне приміщення житловим, не звернув уваги, що у позовній заяві КП «Підприємство комунальної власності» керувався загальними положенням про найм (оренду).

Крім того, апеляційним судом не враховано, що відповідно до статей <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_20/ed_2010_07_01/pravo1/KD0003.html?pravo=1>, 6 ЖК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_34/ed_2010_07_01/pravo1/KD0003.html?pravo=1> державний житловий фонд включає в себе жилі будинки (закінчені будівництвом і здані в експлуатацію) та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 25 травня 1998 року №15 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2009_12_18/pravo1/VS98005.html?pravo=1> містяться роз'яснення, відповідно до яких при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

На підставі норм, що регулюють договір майнового найму, а не житлового законодавства, вирішуються вимоги про виселення з приміщень, що не входять до складу житлового фонду (виробничих і інших нежилих приміщень, вагончиків, збірно-розбірних, пересувних, контейнерних та інших підсобних споруд).

Оскільки Житловий кодекс України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_07_01/pravo1/KD0003.html?pravo=1> не регулює правовідносини, які виникають між власником нежитлових приміщень і особами, які з тих чи інших підстав у них проживають, щодо порядку користування, укладення договорів найму, виселення та надання іншого благоустроєного жилого приміщення, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин норм житлового законодавства, а саме частини 4 статті 9 ЖК України.

Також апеляційний суд не врахував, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844316/ed_2013_08_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Враховуючи зазначене, судове рішення не може залишатися в силі, допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова