АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІванаФранка, 4», яка подана представником ФІЛЬ Юрієм Володимировичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року по справі за заявою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4», заінтересовані особи: ОСОБА_4, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві АНДРІЙКО ЄвгенЛеонідович про визнання виконавчих листів, виданих 12 червня 2012 року у справі №2-5835/11, такими, що не підлягають виконанню,

встановила:

20.05.2015 року представник ОСББ «Івана Франка, 4» звернувся до суду із заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом міста Києва 12.06.2012 року у справі № 2-5835/11, на виконання рішення суду від 02 березня 2011 року про зобов'язання ОСББ «Івана Франка,4» знести самочинну надбудову мансардних поверхів і відновити покрівлю та горище житлового будинку АДРЕСА_1; про зобов'язання ОСББ «Івана Франка,4» надати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вільний доступ на горище житлового будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСББ «Івана Франка, 4» - Філь Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою заяву ОСББ «ІванаФранка, 4» задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм процесуального права.

Вказував, що суд першої інстанції не вірно тлумачить п. 4 ст. 369 ЦПК України, оскільки заявник , як на підставу для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилався саме на наявність об'єктивних інших причин, у зв'язку з якими обов'язок боржника існувати не може.

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок судової експертизи від 16.10.2013 року у господарській справі № 58/141, відповідно до якої було встановлено недоцільність знесення надбудови з огляду на те, що це може загрожувати цілісності та міцності будинку в цілому.

В судовому засіданні представник ОСББ «Івана Франка,4» Марчук Р.Р. підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даною заявою, представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4» вимоги обґрунтовував тим, що виконавчими листами, виданими на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року, зобов'язано ОСББ «Івана Франка, 4» знести самочинну надбудову мансардних поверхів і відновити покрівлю та горище житлового будинку АДРЕСА_1. Також зобов'язано надати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вільний доступ на горище вказаного будинку. Однак на даний період часу існують об'єктивні причини, за яких видані виконавчі листи мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

Так, станом на сьогоднішній день надбудова мансардних поверхів житлового будинку на АДРЕСА_1 не є самочинною, а тому об'єкт знесення перестав існувати. Надбудова мансардних поверхів не є збудованою та не будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Також ОСББ має розроблену за період 2007-2010 року та погоджену згідно з діючими нормами та правилами, проектно-дозвільну документацію «Реставрація і пристосування житлового будинку з влаштуванням мансардного поверху під житло, прибудовою зі сторони двору (з врахуванням ліфту) та благоустроєм прилеглої території на АДРЕСА_1».

Обґрунтовуючи законність проведення будівельних робіт, заявник посилався на те, що 10.06.2011 року Інспекцією Держархбудконтролю була направлена до ОСББ відмова у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 5, однак в подальшому такі дії Інспекції були визнані протиправними (незаконними) постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2012 року у справі № 2а-17331/11/2670 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року.

Крім того, житловий будинок АДРЕСА_1 до Державного реєстру нерухомих пам'яток не занесений, на державний облік не взятий, охоронний номер не присвоєний, відсутня наявність охоронних дощок, знаків та інших інформаційних написів. Також, відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9391/12-42/9392/12-43 від 16.10.2013 року, що наявний у матеріалах справи, відхилень проведених будівельних робіт від наявного проекту «Реставрація і пристосування житлового будинку з влаштуванням мансардного поверху під житло, прибудовою зі сторони двору (з врахуванням ліфту) та благоустроєм прилеглої території на АДРЕСА_1» не виявлено.

Зазначав, що в матеріалах справи наявні докази про те, що у кв. НОМЕР_1, яка знаходиться на п'ятому поверсі вказаного будинку зареєстровано місце проживання наступних малолітніх осіб: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_3, а отже результатом виконання робіт по знесенню надбудови буде порушення прав третіх осіб, які проживають у зазначеному будинку, в тому числі прав малолітніх осіб.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 року у справі № 58/141 за первісним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСББ «Івана Франка, 4» про зобов'язання знесення самочинних прибудови та надбудови до житлового будинку і за зустрічним позовом ОСББ «Івана Франка, 4» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права на проведення будівельних робіт було встановлено, що ОСББ «Івана Франка, 4» є повністю правосуб'єктним та має право приймати рішення і організовувати реконструкцію та ремонт будинку або зведення господарських споруд.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на час розгляду заяви представника ОСББ «Івана Франка,4» відсутні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у зв'язку з тим, що заявником не було доведено існування жодної із наступних обставин, а саме: що такі виконавчі листи були видані помилково або обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Навпаки, з матеріалів справи встановлено, що заявник добровільно не виконав обов'язку за вказаними виконавчими листами.

Стосовно зазначеної у ч. 4 ст. 369 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - обов'язок боржника відсутній з інших причин - то суд першої інстанції вважав, що наведені у заяві доводи не свідчать про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки рішення суду першої інстанції від 02.03.2011 року набуло законної сили та є обов'язковим до виконання в силу ст. 14 ЦПК України.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6: визнано недійсним рішення ОСББ «ІванаФранка,4» від 22.11.2005 року в частині надання власнику четвертого поверху - Приватній компанії з обмеженою відповідальністю «Мілфорд Інвестмент Лтд» всіх прав власності та прав на проведення всіх необхідних робіт з будівництва, проектування, пов'язаних з реставрацією і будівництвом мансардного поверху та пристосуванням його під житло по АДРЕСА_1.

Також цим рішенням суду зобов'язано ОСББ «Івана Франка,4» знести самочинну надбудову мансардних поверхів і відновити покрівлю та горище житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язано надати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вільний доступ на горище житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2012 року апеляційну скаргу представника ПК ОВ «Мілфорд Інвестмент Лтд» та ОСББ «Івана Франка,4» відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.09.2012 року та від 22.04.2013 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2012 року залишені без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обов'язковість виконання зазначеного судового рішення.

Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2012 року, підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були, серед інших, ті обставини, що рішення ОСББ «Івана Франка,4» від 22.11.2005 року про надання власнику четвертого поверху ПК ОВ «Мілфорд Інвестмент Лтд» всіх прав власності та прав проведення всіх необхідних робіт з будівництва, проектування, пов'язаних з реставрацією і будівництвом мансардного поверху та пристосування його під житло, суперечить Конституції України, ст. 382, 385 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішенню Конституційного Суду України №4рп/2004 від 02.03.2004 року, та порушує права позивачів на користування майном, що перебуває у спільній власності.

Також підставою для задоволення позовних вимог було те, що ОСББ «Івана Франка,4», здійснюючи надбудову мансардних поверхів у житловому будинку в порушення прав позивачів як співвласників та без відповідного дозволу на будівництво, чинить позивачам перешкоди у користуванні горищем будинку.

З огляду на викладене, посилання представника ОСББ «Івана Франка,4» на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 року було відмовлено у задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСББ «Івана Франка,4» про зобов'язання знесення самочинних прибудови та надбудови до житлового будинку, правильно не були прийняті до уваги судом першої інстанції як підстава для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги представника ОСББ «Івана Франка,4» про необхідність визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, фактично полягають у незгоді з прийнятим рішенням суду від 02.03.2011 року та ґрунтуються на обставинах, що існували у період часу розгляду справи в суді першої інстанції та перегляду судового рішення в судах апеляційної та касаційної інстанцій, а саме: що ОСББ «Івана Франка,4» має розроблену у період 2007-2010 років проектно-дозвільну документацію на проведення надбудови; що відмова Інспекції Держархбудконтролю у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.06.2011 року була визнана протиправною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2012 року.

Доводи апеляційної скарги ОСББ «Івана Франка,4» про те, що зазначена надбудова не є самочинною, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи належними доказами не підтверджені.

Посилання представника апелянта на неможливість знесення надбудови (мансардного поверху) відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 16.10.2013 року у господарській справі як підставу для невиконання даного рішення суду колегія суддів вважає безпідставним, оскільки висновок судової експертизи не був предметом оцінки при ухваленні рішення суду у даній справі, а також його перегляді судами апеляційної та касаційної інстанцій. При цьому, як вбачається зі змісту рішення Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року справі № 58/141 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві до ОСББ «Івана Франка,4» про зобов'язання знесення самочинних прибудови та надбудови, вищевказаний висновок експертизи визнаний господарським судом неповним і таким, що не дає чіткої відповіді на поставлені судом питання щодо знесення, демонтажу несучих і огороджуючих конструкцій надбудови та чи послаблюють виконані будівельні роботи з будівництва надбудови його існуючі несучі конструкції.

Також представник ОСББ «Івана Франка,4» посилається в апеляційній скарзі на те, що іншими рішеннями судів, що набрали законної сили, було встановлено правомірність початку будівельних робіт на об'єкті та відсутність у об'єкта статусу самочинного будівництва. Проте зазначені посилання не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такі обставини були підставою для звернення заявника до суду із заявою про скасування рішення суду від 02.03.2011 року за нововиявленими обставинами.

Однак, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року, у задоволенні заяви ОСББ «Івана Франка,4» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду щодо необґрунтованості поданої заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: