АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2262/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2083/15Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Дорош А.І., Дряниці Ю.В.,

За участю секретаря: Фадєйкіної Н.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором та судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року позивач ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24 січня 2007 року в сумі 42 831 доларів 09 центів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долару США, встановленим станом на 23 жовтня 2014 року, еквівалентно 554 683,54 гривень та судових витрат у справі, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 3 654 гривні.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" виниклу станом на 23 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором №0 від 24 січня 2007 року у розмірі 42 831 доларів США 09 центів, що за встановленим офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 23 жовтня 2014 року складає 554 683 гривень 54 копійки; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судові витрати по 1 827 гривень з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі. Посилається на незаконність рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, зокрема, що про вказане заочне рішення суду він дізнався лише 09 квітня 2015 року, коли отримав його копію поштовим зв`язком, вказав, що позовну заяву з доданими до неї документами, у тому числі розрахунок ціни позову він не отримував, так як був у від'їзді. Крім того, зазначив, що в кредитному договорі № 00 від 24.01.2007 року відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту та не вказані обов`язкові умови договору, що порушує його права як споживача банківської послуги. Вважає, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення його становища, як споживача банківських послуг.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, не вбачає підстав до її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2, п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 308 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 24 січня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який відповідно до Статуту перейменовано на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 в сумі 50 000 доларів США. Банк видав вказані кошти позичальнику, а позичальник зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23 січня 2028 року, згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,3% річних. По закінченню цього строку процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючої за цим договором в попередньому місяці.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №1 від 24 січня 2007 року. Відповідно до умов договору поруки, відповідач ОСОБА_3 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Пунктом 1.4 договору поруки відповідальність відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 визначена солідарною.

11 грудня 2008 року між банком та позичальником ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою сторони домовилися, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

З боку кредитора зобов'язання виконані своєчасно та в повному обсязі.

Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 з квітня 2013 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлений договором строк та розмірі, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Згідно з письмовим розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 23 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 42 831,09 доларів США, що за встановленим офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 23 жовтня 2014 року складає 554 683,54 гривень.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, проте зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та процентах за користування ним на даний час не виконані.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.ст. 546, 549, 553 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитом у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Оскільки позичальником ОСОБА_2 допущено прострочення платежів за кредитним договором, що апелянтом в судовому засіданні не заперечувалось, суд обґрунтовано стягнув з нього та поручителя ОСОБА_3 прострочену заборгованість, частину кредиту, що залишилась, проценти за користування кредитом та пеню в солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 ґрунтуються на невизнанні наданого позивачем розрахунку, натомість доказів на спростування наявної заборгованості за кредитом ним не надано і суду таких обставин не доведено.

За змістом ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів по справі покладається на сторони, кожна з яких повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом та підставою позовних вимог банку є стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань. Сам кредитний договір, який укладено між сторонами з додержанням обов'язкової письмової форми, ніким по справі не оспорений та виконувався відповідачем, що свідчить про визнання ним взятих на себе зобов'язань, а отже, доводи апеляційної скарги щодо несправедливості умов кредитного договору не стосуються предмета доказування по справі.

Розгляд місцевим судом справи без участі сторони відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, у відповідності до норми ст. 74 ЦПК, не суперечить вимогам процесуального права і на висновки суду першої інстанції не впливає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом невірно або неповно встановлено обставини справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Чічіль В.А. Дорош А.І. Дряниця Ю.В.

З оригіналом згідно суддя В.А. Чічіль