Ухвала

іменем україни

19 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів,

с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаним вище позовом та враховуючи уточненні позовні вимоги просила стягнути з відповідачів: 886,95 грн заборгованості по зарплаті; 38 933,33 грн заборгованості за час простою; 503,71 грн заборгованості по оплаті листка непрацездатності; 4 800 грн заборгованості по доплаті за роботу бухгалтера; 13 453,44 грн компенсації за роботу у вихідні дні; 7 090,96 грн заборгованості по оплаті невикористаної відпускних; 23 769,20 грн заборгованості за надурочний час; 1 567,20 грн заборгованості за роботу в нічний час. Також просила стягнути 46 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 заборгованість по невиплаті заробітної плати в сумі 886,95 грн, заборгованість по невиплаті по листу непрацездатності в сумі 503,71 грн, заборгованість по невиплаті невикористаної щорічної відпустки в сумі 2 069,76 грн, моральної шкоди 5 000 грн. В решті заявлених вимог відмовлено. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та частково рішення суду першої інстанції, змінивши його шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляцій суд, вірно виходив із того, що не підлягають до задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення коштів за виконання робіт в нічний час, за невикористані дні щорічної відпустки, за роботу у вихідні дні, за роботу в понадурочний час та за роботу бухгалтером, оскільки позивач не довела факту здійснення нею даних робіт.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ