АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 761/994/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7682/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
В січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просить суд: розірвати договір-заяву №15971/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті від 10.12.2013 року, який укладений між сторонами; перевести рахунки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 які відкриті у відповідача на обслуговування до відділення №9 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» м.Черкаси; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за Договором-заявою №15971/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті від 10.12.2013 року у розмірі 19 800,00 доларів США; належні проценти за користування банківським вкладом у розмірі 2 204,94 долари США; проценти за користування банківським вкладом, які повинні бути нараховані з 16.12.2014 року по день фактичного повернення вкладу; 3% річних за весь час прострочення, починаючи з 16.12.2014 року по фактичний день видачі; витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. У зв'язку з відмовою від частини позовних вимог, закрито провадження у справі в частині позовних вимог - про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та користь ОСОБА_1 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з 16 грудня 2014 року по фактичний день видачі та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 10 грудня 2013 року між сторонами був укладений договір за яким позивачка внесла на депозитний рахунок 19 800,00 доларів США строком по 15.12.2014 року зі сплатою 11,5% річних. Оскільки у день закінчення договору Банк не повернув їй кошти, 24.12.2014 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахування на поточний рахунок, а заявою від 26.12.2014 року відмовилась від переведення коштів на поточний рахунок в зв'язку з високими тарифами. Також в цій заяві позивач просила перевести її рахунки на обслуговування в м.Черкаси. Так як банк не виконав свої зобов'язання по поверненню коштів в день закінчення дії договору, тому Банк має сплатити проценти в розмірі 11,5% річних за період з 15.12.2014 року по день повернення коштів та 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору та стягнення коштів - задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу та відсотків за Договором-заявою №15971/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Новігроші» на 370днів в іноземній валюті від 10.12.2013 року в розмірі 22 004 (двадцять дві тисячі чотири) долари США 94 центи. В іншій частині заявлені вимоги залишено без задоволення. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 гривни 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ухвалюючи рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що відповідач призупинив свою діяльність та діяльність своїх відокремлених підрозділів на території м. Донецьк, тому був позбавлений можливості виконати належним чином зобов'язання перед вкладником через обставини, які знаходяться поза межами контролю і впливу банку.

Апелянт вказує, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, зокрема в м. Донецьк, сторона відповідача позбавлена фізичного доступу до матеріалів справ з юридичного оформлення рахунків клієнтів цих відділень.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено суму стягнутих коштів в іноземній валюті, оскільки вказані розрахунки повинні бути переведені в національну валюту гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник) був укладений Договір-заява №15971/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті за умовами якого Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_2 в сумі 19 800,00 доларів США на строк з 10.12.2013 року по 15.12.2014 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п. 1 Договору-заяви).

Також встановлено, що за вказаний термін користування коштами Вкладнику нараховуються проценти в розмірі 11,5% річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку НОМЕР_2 (п.2 Договору-заяви).

Умовами п.6 Договору-заяви передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п 5.1 Основних умов.

Сторони домовились та визначили в п.7 Договору-заяви, що строк розміщення Вкладу не може бути продовжений сторонами.

Як зазначено в пунктах 8 та 9 Договору-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує, що він ознайомлений та згідний з умовами банківського вкладу «Нові гроші»; усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними' на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Як вбачається, Договір-заява підписана сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 26.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Банку із заявою про перерахування банківського вкладу та нарахованих відсотків на її поточний рахунок.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що в заяві від 26.12.2014 року, яка направлена відповідачу по пошті, позивач зазначала, що вона не погоджується на утримання комісії за перерахування коштів на поточний рахунок; просила перевести її рахунки на обслуговування до відділення №9 м.Черкаси; розірвати Договір-заяву від 10.12.2013 року та видати вклад та проценти у валюті вкладу на протязі одного банківського дня про що її повідомити письмово; надіслати виписку по рахункам та надати належним чином засвідчені Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Умови банківського вкладу «Нові гроші» та чинні тарифи.

Також враховано судом першої інстанції, що зазначений лист відповідачем отримано 16.01.2015 року. Інших доказів на підтвердження безпосереднього звернення позивача до Банку з проханням повернути кошти позивач суду не надала.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідок, які надані представником відповідача та позивачем, станом на 16.04.2015 року залишок грошових коштів (сума вкладу та проценти нараховані на вклад) по рахунку на вимогу НОМЕР_1 становить - 20 004,94 долари США.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.І ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.І ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Пункт 5.1 Основних умов визначає, що у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з Строкового вкладного рахунку повертаються Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється.

У випадку, коли Вкладник не вимагає отримання Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, Договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами Банку та є чинними в період знаходження коштів на вкладі на вимогу. Для обліку цих коштів Вкладник підписанням Договору-заяви уповноважує Банк: відкрити Вкладникові рахунок на вимогу, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, перерахувати суму Вкладу зі строкового вкладного рахунку та суму нарахованих на Вклад процентів (суму нарахованих на Вклад, але не виплачених процентів) з Рахунку для нарахування процентів за Вкладом на Рахунок на вимогу (0,0001% як передбачено Тарифами) та після зазначеного перерахування закрити Строковий вкладний рахунок та рахунок для нарахування процентів за Вкладом.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції, що оскільки Позивач в позовній заяві просила розірвати договір-заяву №15971/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті від 10.12.2013 року, який укладений між сторонами, однак частина 1 статті 598 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Оскільки дія Договору припинена 15.12.2014 року внаслідок закінчення дії договору та перерахування коштів депозиту та нарахованих відсотків на рахунок на вимогу, тому колегія суддів також не вбачає законом передбачених підстав для розірвання Договору-заяви.

Враховуючи, що з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу та процентів в розмірі 20 004,94 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, в день закінчення дії Договору кошти були перераховані на рахунок на вимогу, який передбачає нарахування відсотків в розмірі 0,0001% річних.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що як на підставу нарахування процентів у розмірі 11,5% річних, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України позивач посилається на Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі №6-140цс13 та від 28.01.2015 року по справі №6-247цс15. Проте суд не може погодитись із посиланням позивача, так як позивач не довів суду, що Банк не надає позивачу можливості розпорядитись коштами, які перераховані на рахунок на вимогу. А тому суд не вбачає законом передбачених підстав для нарахування процентів в розмірі 11,5% річних та 3 процентів річних.

Крім того, позивач в позовних вимогах просила перевести рахунки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 які відкриті у відповідача на обслуговування до відділення №9 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» м.Черкаси.

За умовами абзацу другого п.5.1 Основних умов рахунок НОМЕР_2 був закритий в день закінчення дії Договору.

Рахунок НОМЕР_1 (на вимогу, на якому на даний час обліковуються кошти) був відкритий банком також на виконання умов абзацу другого п.5.1 Основних умов.

Пункт 1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 визначає, що клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Зазначеною інструкцією не передбачено відкриття та обслуговування рахунків відділеннями Банків, так як рахунок відкривається в банківській установі, а тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення вимог в частині переведення рахунків на обслуговування у відділення №9 м.Черкас.

Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у статті 1 визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дійпоза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З наданого Позивачем копії Договору №26/12-2014 про надання юридичних послуг від 26.12.2014 року, який укладено між ОСОБА_1 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4, вбачається, що згідно виписки по рахунку 29.12.2014 року позивач сплатила за договором суму 3 000,00 грн.

Разом з тим, вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4 не надавала правову допомогу позивачу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час знайомленім з матеріалами справи в суді. Крім того, її не було допущено до участі у справі за ухвалою суду на підставі ч.2 ст.56 ЦПК України, з огляду на що не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Також вірним, у відповідності до статті 88 ЦПК України, є стягнення з відповідача на користь держави судових витрат - судового збору.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Зокрема доводи апелянта про те, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено суму стягнутих коштів в іноземній валюті, оскільки вказані розрахунки повинні бути переведені в національну валюту гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, спростовуються наступним.

Відповідно, вимогам частини третьої статті 533 ЦК України суд у резолютивній частині рішення зазначив про стягнення коштів саме в іноземній валюті, що відповідає порядку та умовам, встановлених законом.

Інші доводи апеляційної скарги відносно того, що сторона відповідача позбавлена фізичного доступу до матеріалів справ з юридичного оформлення рахунків клієнтів цих відділень, також є необґрунтовані, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом роз'яснювалось сторонам, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач та відповідач для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобов'язані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання, та що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони в повній мірі скористалися своїм правом надати наявні у справі докази.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: