Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння і користування земельною ділянкою

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до їх часток у справі спільної часткової власності на будинок за цією адресою: 55/100 часток належать їй, а 45/100 частки - відповідачу, що встановлений варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 травня 2013 року № 3494-3495. Зазначала, що ОСОБА_4 використовує для забудови господарськими спорудами більшу частку земельної ділянки від тієї, яка належить йому відповідно до частки у праві власності на будинок, що порушує її права на користування землею.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2013 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визначено порядок володіння та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 травня 2013 року № 3494-3495, за яким у володіння та користування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виділено земельні ділянки площами по 317, 50 кв. м із залишенням у загальному користуванні земельної ділянки площею 86, 81 кв. м. Зобов'язано ОСОБА_4 влаштувати хвіртку для його доступу з фасаду земельної ділянки, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 377, 55 грн компенсації вартості робіт й матеріалів. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 21 вересня 1955 року ОСОБА_5 під забудову житлового будинку виділено земельну ділянку площею 600 кв. м із земельної ділянки по АДРЕСА_2 із присвоєнням окремої адреси - АДРЕСА_2 (а. с. 17).

30 грудня 1955 року ОСОБА_5 уклала договір забудови земельної ділянки площею 600 кв. м по АДРЕСА_2 житловим будинком (а. с. 14-16).

Рішенням виконкому Сталінської райради від 21 липня 1957 року затверджено акт прийняття до експлуатації побудованого ОСОБА_5 житлового будинку та басейну, погребу.

Рішенням виконкому Ленінської райради від 05 квітня 1985 року ОСОБА_5 оформлено самовільно побудовану літню кухню літ. Д, сарай літ. Ж по АДРЕСА_1.

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину від 10 вересня 1987 року право власності на даний житловий будинок на земельній ділянці площею 600 кв. м у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 у рівних частках отримали ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 1988 року ОСОБА_7 продала Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд ОСОБА_8

Відповідно до нотаріально посвідченої копії договору про порядок користування житловим будинком, посвідченим нотаріально 28 липня 1994 року, у користування ОСОБА_6 відішли приміщення житлового будинку 1-4, 1-5, 1-6,1-7 загальною площею 30, 4 кв. м, а також по 1/2 частині погребу літ. Впд, літньої кухні літ. Д, воріт № 3, забору №4, водопровідної колонки №5, замощення № I, а в користування ОСОБА_8 відійшла частина будинку, що складається з приміщень 1-1-, 1-2. 1-3, загальною площею 27,00 кв. м, ганок №1 та по 1/2 частині погребу літ. Впд, літньої кухні літ. Д, воріт №3, забору №4, водопровідної колонки № 5, замощення № I.

Також цим договором визначений порядок користування земельною ділянкою, а саме: ОСОБА_6 відійшла земельна ділянка площею 233 кв. м, позначена на поверховому плані № I, де під житловими приміщеннями 43, 00 кв. м, під службовими 16, 5 кв. м, під індивідуальним користуванням 174 кв. м, а ОСОБА_8 відійшла земельна ділянка загальною площею 233 кв. м, позначена на поверховому плані № II, де під житловими приміщенням 40, 20 кв. м, під службовими приміщеннями 16, 70 кв. м, ділянка індивідуального користування 176 кв. м. Ділянка загального користування складає 134 кв. м. Даний договір зареєстрований у БТІ.

За договором № 457 від 08 серпня 1994 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_4 Ѕ частку житлового будинку житловою площею 44, 80 кв. м з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м.

Рішенням виконкому Ленінського райради № 186 від 23 вересня 1994 року ОСОБА_6 дозволено побудову по АДРЕСА_1 житлової прибудови площею 7,0 х 5,0 м та нежитлової прибудови 3,0 х 8,0 м.

Рішенням виконкому Ленінської райради № 186 від 23 вересня 1994 року ОСОБА_4 дозволено побудувати по АДРЕСА_1 нежитлову прибудову 3,0 х 6,5 м, гаражу 3,5 х 6,0 м.

За договором дарування від 18 березня 1997 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_9 Ѕ частину житлового будинку житловою площею 44, 80 кв. м з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2004 року за ОСОБА_9 визнано право власності на самочинно побудовані сарай літ. «З» 3,27 х 3,25 м, житлову прибудову літ. А' житловою площею 15, 4 кв. м, вбиральню літ. И' розміром 1,0 х 1,0 м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2005 року у зв'язку із визнанням за ОСОБА_9 права власності на самочинно побудовані споруди рішенням того ж суду від 22 жовтня 2004 року затверджено нові ідеальні частки співвласників: за ОСОБА_9 - 55/100 частки, за ОСОБА_4 - 45/100 частки (а. с. 95).

18 жовтня 2005 року за договором дарування ОСОБА_9 подарувала 55/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_3

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Виходячи з того, що володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості незалежно користування своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" <nau://ukr04>, у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку сторони зобов'язані подати документи про надання її для будівництва та обслуговування житлового будинку й

господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним і угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

Апеляційний суд визначив порядок володіння та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 травня 2013 року № 3494-3495, де за основу площі земельної ділянки, щодо якої встановлюється порядок користування, взято фактичний розмір земельної ділянки, якою користуються сторони, - 635 кв. м. При цьому експерт вказує на різницю у розмірах земельної ділянки, що надавалася під забудову первісному власнику будинку та фактичною площею, яку займають сторони.

Під забудову первісному власнику будинку ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 600 кв. м. Саме у такому розмірі земельна ділянка перейшла у користування до правонаступників ОСОБА_5, вказується у договорах про відчуження будинку та договорі про визначення порядку користування земельною ділянкою від 28 липня 1994 року. Дані про розмір земельної ділянки площею 600 кв. м., на якій розташований будинок по АДРЕСА_1, містить і технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою.

Документів про надання додаткової площі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Висновків про поділ між співвласниками будинку земельної ділянки у більшому розмірі від наданого для його будівництва та обслуговування на законній підставі апеляційний суд не мотивував із посиланням на норму закону.

Такі порушення судом норм процесуального права дають підстави для виходу за межі доводів касаційної скарги на підставі ч. 3 ст. 335 ЦПК України та скасування рішення апеляційного суду із наведених підстав.

Враховуючи неправильність вирішення справи по суті рішення апеляційного суду підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

О.П. Касьян

Т.О. Писана