АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5940/15 Справа № 206/4293/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2013 року він передав відповідачу ювелірні вироби із дорогоцінних металів на загальну суму 140702,61грн., що підтверджується накладною № 902465 від 17.05.2013 року. Вказаний товар було прийнято відповідачем, жодних зауважень не було. Отже між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу ювелірних виробів у кількості, асортименті та за ціною, визначеними в накладній № 902465 від 17.05.2013р. У відповідача виникло зобов'язання здійснити кінцеві розрахунки за поставлений товар 17.05.2013р. Однак ОСОБА_3 свої зобов'язання за фактично укладеним договором купівлі-продажу щодо оплати поставленого товару своєчасно не виконав. Таким чином у відповідача перед ним існує заборгованість у розмірі 140702,61грн., викликана невиконанням свого зобов'язання щодо оплати товару. Крім того відповідач повинен сплатити індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 18.05.2013р. по 10.06.2014р. у розмірі 4498,63грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 140702,61грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4498,63грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1452,01грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В00 від 17.01.2003 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

19 липня 2012 року між позивачем ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3було укладено договір підряду на реалізацію ювелірних виробів на строк до 31 грудня 2012р. ОСОБА_3прийняв на себе зобов'язання щодо реалізації ювелірних виробів, прийом замовлень на виготовлення ювелірних виробів.

Відповідно до накладної № 902465 від 17.05.2013 року позивач ФОП ОСОБА_2 передав ОСОБА_3ювелірних виробів на суму 140702,61грн.

За висновком судової почеркознавчої експертизи № 2719-14, складеного 17.02.2015 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз підпис в графі "принял" накладної № 902465 від 17.05.2013р. виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Відмовляючи у позові, суд враховував положення ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203, ст. 205, ч. 2 ст. 207, 509, 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610, 626, 691, ч. 1,2,3 ст. 692 ЦК України, а також посилався на висновок судової почеркознавчої експертизи, згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 не підписував накладну № 902465 від 17.05.2013 р. на отримання ювелірних виробів від позивача ФОП ОСОБА_2 на суму 140702,61 грн.

Зясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ані він, ані його представник не отримували жодної кореспонденції із суду, повязаної з розглядом справи. Цим самим суд позбавив позивача можливості своєчасно реагувати на хід справи чим порушив його права. Крім того, неповідомлення судом позивача про призначення справи до розгляду не надало також ФОП ОСОБА_2 змоги ознайомитися з висновком експерта та, у разі необхідності, оскаржити його або, відповідно до ст. 150 ЦПК України, просити суд про призначення повторної експертизи.

Проте, колегія суддів вважає, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що суд першої інстанції не зобовязав відповідача надати зразки підписів у достатній кількості, що вплинуло на точність та якість проведеної експертизи, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов'язків, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань.

Доводи апеляційної скарги з приводу неправильного постановлення судом питання на вирішення експерту з посиланням на Науково-методичні рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5), колегія суддів відхиляє оскільки вищевказані Рекомендації містять лише орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_4