Справа № 154/3696/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А.А.
Провадження № 22-ц/773/838/15 Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю представника позивача Місюри І.В.,

особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 на заочне рішення Володимир-Волинського міського суду від 13 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13 лютого 2014 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення.

Ухвалено передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом вилучення у ОСОБА_4 заставлене майно за договором застави від 20.07.2007 р. №0707/61/ТЗ/2 - транспортний засіб марки «Фольксваген LT-46», 1998 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 разом із комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0707/61 від 20 липня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_5 в розмірі 482952 грн. 09 коп., що еквівалентно 60421,88 долари США, (в тому числі 17030,92 доларів США -заборгованість за кредитом, 23275,52 доларів США-заборгованість по відсотках за користування кредитом, 17208,42 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 2875,74 доларів США - штраф (процентна складова), звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «Фольксваген LT-46», 1998 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу транспортного засобу марки «Фольксваген LT-46», 1998 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям даного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» по 1720 грн. 05 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк (далі - ЗАТ КБ) «Приватбанк» (правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0707/61 (а. с. 7-9). Згідно з умовами даного договору Банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 27 000 доларів США з кінцевою датою погашення 15 липня 2010 року за умови щомісячної сплати банку процентів за користування кредитом в розмірі річної процентної ставки 16 %.

З метою забезпечення виконання даного зобов'язання ОСОБА_5, 20 липня 2007 року укладено договір застави №0707/61/ТЗ/2, згідно якого заставодавець ОСОБА_6 надав в заставу транспортний засіб марки «Фольксваген LТ 46», № шасі (рами) НОМЕР_3, 1998 р.в., котрий належить йому на праві приватної власності (а. с. 10, 11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 договірних зобов'язань у встановлений кредитним договором строк не виконав, чим допустив порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України.

З наданого позивачем розрахунку боргу вбачається, що станом на 17 жовтня 2013 року по кредитному договору №0707/61 у ОСОБА_5 існує заборгованість за кредитним договором в сумі 60412,88 доларів США, з яких: 17030,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 23275,52 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом,17208,42 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 2875,74 доларів США - штраф (процентна складова) (а. с. 34, 35).

Правильність нарахувань заборгованості за кредитним договором судом перевірена та будь-ким з осіб, які беруть участь у справі не заперечувалась та не спростовувалась.

В силу п. 1 договору застави (а. с. 10) в разі невиконання позичальником зобов'язань забезпечених заставою та невиконання заставодавцем зобов'язань за цим договором Заставодержатель має право одержати задоволення за рахунок переданого в заставу майна.

Пунктами 13, 17.7 договору застави сторони визначили, що заставодавець вправі відчужити, передати в оренду, лізинг, у спільну діяльність, у безоплатне користування іншими особами предмет застави, або іншим чином розпоряджатись майном лише за письмовою згодою заставодержателя, тобто банку (а. с. 10, 11).

В порушення вимог закону та умов договору застави ОСОБА_6 зняв з обліку для реалізації автомобіль, який був переданий в заставу та здійснив його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги (ст. 27 Закону України «Про заставу»).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України, за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

За ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Встановлено, що транспортний засіб, котрий є предметом застави, на підставі біржової угоди від 15.05.2008 року №125409 відчужений ОСОБА_4, котра згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 є його новим власником, що вбачається із довідки Нововолинського ВРЕР ДАІ (а. с. 31).

Водночас судом встановлено, що даний транспортний засіб відчужений без письмової згоди заставодержателя, за наявності обтяжень на це майно, що суперечить вимогам ч.2 ст. 586 ЦК України та вимогам договору застави.

Оскільки автомобіль, котрий наданий у заставу в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_5, без припинення обтяження на це майно та згоди заставодержателя, в подальшому перейшов у власність ОСОБА_4, тому в контексті вищенаведених норм, застава зберігає силу і для нового власника цього майна, котрим є ОСОБА_4

За таких обставин, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_5 порушив зобов'язання по кредитному договору, котре забезпечене заставою, а ОСОБА_4 придбала заставлене майно за відплатним договором, однак відчуження предмету застави було здійснено особою, яка не мала права його відчужувати без згоди заставодержателя та за наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Покликання апелянта на ту обставину, що транспортний засіб «Фольксваген LТ46», № шасі (рами) НОМЕР_3, 1998 р.в. належить йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності немає правового значення для вирішення заявлених позивачем вимог та спростовується положеннями вищенаведених норм Законів, що регулюють спірні правовідносини.

Ні ОСОБА_4, ні апелянт ОСОБА_2 не були позбавлені можливості перевірити наявність чи відсутність обтяжень на спірний автомобіль в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час укладення біржової угоди.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та наведеним вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Отже, рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Разом з тим ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не позбавлені можливості захисти свої порушені права, шляхом пред'явлення відповідного позову до відповідача ОСОБА_5, або ж до особи яка здійснила відчуження заставного автомобіля, про відшкодування матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Володимир-Волинського міського суду від 13 лютого 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: