У Х В А Л А

про заочний розгляд справи

30 червня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Сидоренко І.О.

при секретарі - Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянську цивільну справу за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, -

ВСТАНОВИВ:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених у звязку із замовленням молодого фахівця. Дана позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі договору № 136 від 20.02.2013 року (13182/НОК 22.02.2013), укладеного поміж ДП «Донецька залізниця», Словянським коледжем транспортної інфраструктури та ОСОБА_1, після закінчення Словянського коледжу транспортної інфраструктури, згідно направлення № 136 від 20.02.2013 року Словянського коледжу транспортної інфраструктури, путівки про направлення на роботу № 130/мф-НОК від 22.07.2013 року служби кадрів та соціальної політики, була направлена, як молодий спеціаліст, на роботу в Краснолиманську дистанцію електропостачання ДП «Донецька залізниця».

Згідно наказу № 158-ос від 01.08.2013 року, ОСОБА_1 була прийнята електромонтером тягової підстанції 3 розряду тягової підстанції Микитівка Краснолиманської дистанції електропостачання.

На підставі п. 2.2 договору № 136 від 20.02.2013 року ОСОБА_1, як молодому фахівцю була сплачена допомога у розмірі місячної стипендії за рахунок роботодавця (згідно наказу № 389 від 02.08.2013 року), яка склала 550,00 грн., також згідно ст. 120 КЗпП України їй надано одноразову матеріальну допомогу, у звязку з прийняттям на роботу в іншу місцевість (згідно наказу № 438 від 21.08.2013 року) у розмірі 1864,82 грн.

30.03.2015 року ОСОБА_1 наказом № 38-ос від 30.03.2015 року була звільнена за власним бажанням.

Згідно п. 5.1. договору № 136 від 20.02.2013 року (13182/НОК 22.02.2013) підписаного ОСОБА_1, п. 13 розділу 3 «Положення про працевлаштування та стажування молодих фахівців на залізничному транспортні України», у випадку дострокового звільнення молодого спеціаліста (не відпрацювання 3 років) працівник повинен відшкодувати роботодавцю затрати, понесені ним у звязку із замовленням молодого фахівця.

Згідно ст. 10 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_1 було надано відпустку повної тривалості за робочий рік 01.08.2013-31.07.2024 терміном 24 календарних дні, але на момент звільнення вона відпрацювала 319 (перестала зявлятися на роботі з 25.06.2014 року) днів з 355 робочих днів у році, тобто її заборгованість по відпустці склала 2,4 дні. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_1 повинна покрити заборгованість за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, яка на момент звільнення склала 181,42 грн.

Тобто, на момент звільнення загальна суми боргу (без урахування податків) становила 2471,42 грн. Можливість відрахувати зазначену суму коштів із заробітної плати ОСОБА_1 у роботодавця на момент звільнення була відсутня. ОСОБА_1 відмовилася відшкодувати зазначену суму коштів.

Вважають, що ОСОБА_1 в односторонньому порядку порушила умови договору № 136 від 20.02.2013 року (не відпрацювала 3 роки), ст. 22 Закону України «Про відпустки», ст. 22 Закону України «Про відпустки» та повинна відшкодувати підприємству понесені витрати у розмірі 2471,89 грн.

Просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання грошові кошти в розмірі 2471,89 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що просить дану цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що є всі підстави для заочного розгляду справи.

Керуючись ст.224, 225 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання до ОСОБА_1 про відшкодування витрат - розглянути з постановленням заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2