Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/1103/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Провадження № 22-ц/778/3309/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В позові вказував, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.03.2014 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 у 1/3 частці від заробітку щомісячно, починаючи з 30.07.2013р. На теперішній час він працює в ОСУ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, і його середній заробіток становить 1900 грн., з якого утримуються аліменти в сумі більше 1000 грн., внаслідок чого у нього залишається лише 400 грн. Тобто із його заробітку утримується 78 %, що перевищує встановлений ст. 128 КЗпП України максимальний розмір. Крім того, він матеріально утримує свою матір ОСОБА_5, яка є пенсіонеркою, і її пенсія становить 1094 грн. Посилаючись на те, що його матеріальне становище погіршилось, позивач просив змінити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.03.2014 року, зменшивши їх розмір до ? частки від усіх видів заробітку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про слухання справи, в судове засідання апеляційного суду 29 липня 2015р. не з»явились, надавши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.03.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 про стягнення аліментів врахував наступні обставини: відповідач працює в органах внутрішніх справ, має стабільний заробіток, задовільний стан здоров»я. Суд вказував, що, посилаючись на те, що він утримує батьків-пенсіонерів, доказів цьому не надав, а його син є повнолітнім та працездатним. При цьому суд врахував, що ОСОБА_3 отримує тільки державну допомогу по догляду за дитиною, а дитина має захворювання на дисплазію тазостегенних суглобів та потребує лікувально-терапевтичних процедур, обстеження і лікування у невропатолога.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений судом за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених Законом.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів на дочку з 1/3 до ? частки від заробітку, ОСОБА_2 вказував, що в даний час суттєво погіршилось його матеріальне становище, що пов»язане з відрахування з його заробітку 78 %, внаслідок чого він отримує лише 420 грн. Крім того, на його утриманні знаходиться матір-пенсіонерка ОСОБА_5, яка потребує постійного догляду у зв»язку з похилим віком, є хворою людиною, а її пенсія складає лише 1094 грн.

Судом при розгляді цього позову ОСОБА_2 з»ясовано, що на теперішній час він постійно працює в ОСУ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, його дохід з 01.01.2014р. по 30.11.2014р. становить 21 665,38 грн. Доказів на підтвердження того, що його матір знаходиться на його утриманні позивач не надав, а також не надав доказів, що погіршився його матеріальний стан. Тому суд не знайшов підстав для зменшення розіру аліментів.

Ці висновки відповідають матеріалам справи та змісту позовної заяви ОСОБА_2, оскільки він як був, так і залишився працівником внутрішніх справ, його зарплата не змінилась в бік зменшення, стан здоров»я його не змінився, інших утриманців у нього не появилось. А той факт, що його матір знаходиться на його утриманні не відслідковується за матерілами справи. Так, сам по собі факт того, що матір позивача ОСОБА_5 є пенсіонеркою та має пенсію у розмірі 1094 грн. не може свідчити, що вона потребує постійного догляду, який встановлюється тільки за висновком МСЕК, якого матеріали справи не містять.

Отже, погіршенням матеріального становища позивач вважає саме відрахування з його заробітку 78 % за аліментами, що суперечить вимогам ст. 128 КЗпП України, згідно з якою розмір відрахувань із зарплати не може перевищувати 70 %.

Такі ж положення містяться в ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999р., а саме: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Як вбачається з довідки про зарплату, наданої позвачем, його середній заробіток становить 1900 грн., від якого аліменти на дитину ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки в

грошовому виразі складають 633 грн., тобто всього 33 %. А ті обставини, що боржник має заборгованість по аліментам, і тому підприємство відраховує аліменти в більшому розмірі, не може свідчити про погіршення його матеріального становища.

До того ж, з цієї довідки вбачається, що загальний розмір відрахувань по аліментам не перевищує 60 %.

Суд правильно визнав, що в такому разі позивач може врегулювати це питання із бухгалтерією установи, в якій він працює, або шляхом звернення до державного виконавця, у якого знаходиться виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що суд дійшов вірних висновків про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на теперішній час, у зв»язку з чим апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України слід відхилити, залишивши оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.