У Х В А Л А

30 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Юг» про захист трудових прав,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал-Юг» (далі - ТОВ «Універсал-Юг»), в якому він працював охоронцем з 20 грудня 2012 року до 18 квітня 2013 року. Зобов'язано ТОВ «Універсал-Юг» внести до трудової книжки позивача записи про прийняття та звільнення з роботи, а також здійснити відповідні відрахування обов'язкових податків та внесків за час його роботи. Стягнуто з ТОВ «Універсал-Юг» на користь ОСОБА_4 1 100 грн заборгованості із заробітної плати, 404, 38 грн компенсації за невикористану відпустку, 5 233, 64 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та 300 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 січня 2015 року допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення простроченого платежу.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року змінено рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судового збору, а також змінено додаткове рішення районного суду. Стягнуто з ТОВ «Універсал-Юг» на користь позивача 729, 82 грн заборгованості із заробітної плати, 303, 28 грн компенсації за невикористану відпустку, 1 500 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Універсал-Юг» на користь позивача 729, 82 грн заборгованості із заробітної плати, 303, 28 грн компенсації за невикористану відпустку. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд порушується питання про скасування рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, скасування рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року й передачу справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, положень статтей 47, 116, 117, 233 КЗпП України.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою у частині про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 14 квітня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду, який на підставі відповідних доказів, що мають значення для справи, змінив рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, задовольнивши позов у цій частині частково. Оскільки спір щодо належних позивачеві сум вирішено на користь останнього частково, апеляційний суд відповідно до частини другої статті 117 КЗпП України визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з принципу співмірності.

В наданих для порівняння:

ухвалах від 26 грудня 2012 року, від 8 вересня 2010 року та від 10 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що між позивачем та відповідачем у справах відсутній спір про розмір належних позивачеві сум, тому відповідно до вимог статті 117 КЗпП України відсутні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку і таке відшкодування підлягає стягненню за весь час затримки розрахунку;

ухвалі від 25 листопада 2009 року суд касаційної інстанції виходив, окрім іншого, із того, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про обов'язок позивача надати докази в обґрунтування своїх вимог про заборгованість із заробітної плати, тому що відповідно до вимог статті 30 Закону України «Про оплату праці» на роботодавця покладено обов'язок обліку виконуваної роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці;

ухвалі від 6 червня 2012 року суд касаційної інстанції скасував судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки суди дійшли передчасного висновку про те, що відсутність у відповідача відомостей про нараховану заробітну плату є підставою для звільнення від відповідальності за затримку розрахунку. Також, судами не дано оцінки доводам про те, що відповідач не вчиняв належних та достатніх дій щодо своєчасного отримання необхідних документів у свого структурного підрозділу;

рішенні від 22 червня 2011 року суд касаційної інстанції, задовольнивши позов про стягнення заборгованості із заробітної плати в повному обсязі, відповідно до вимог статті 117 КЗпП України стягнув середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Заява в частині про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається після їх перегляду в касаційному порядку, тобто, після ухвалення судом касаційної інстанції відповідного судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги, що встановлено Главою 2 Розділу V ЦПК України.

Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року, яку заявник просить переглянути, постановлена не в касаційному порядку (Глава 2 Розділу V ЦПК України), а в порядку перегляду судових рішень (Глава 3 Розділу V ЦПК України), а тому не може бути предметом перегляду Верховним Судом України згідно з вимогами статті 354 ЦПК України.

Керуючись статтями 354, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Юг» про захист трудових прав за заявою ОСОБА_4 у частині про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 у частині про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Л.І. Охрімчук Ю.Л. Сенін