Оболонський районний суд міста Києва
Справа № 2-1634/2011рік
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Князік І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, про визнання права користування жилим приміщенням,
В січні 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, зазначивши наступне.
Чоловік позивачки, відповідач по справі, на підставі ордера від 09.02.1982 року, виданого виконавчим комітетом Мінської районної ради народних депутатів, отримав одну житлову кімнату площею 11,9 кв.м в загальній двокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1. Друга житлова кімната площею 18,1 кв.м належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 сусіду ОСОБА_4, який її приватизував у 1998 році. На теперішній час ця кімната перебуває у власності ОСОБА_3 Інші приміщення (коридори, кухня, ванна кімната, туалет) знаходяться в спільному користуванні.
У 1993 році позивачка поселилась у відповідача в його житловій кімнаті.
У липні 2001 року сторони зареєстрували шлюб, який потім був розірваний 24 грудня 2003 року, проте позивачка залишилась проживати з відповідачем та продовжувала вести з ним спільне господарство, купуючи за спільні кошти майно в кімнату, відпочивали разом на морі. 28 травня 2010 року вони повторно зареєстрували шлюб.
Проте, відповідач на вимоги позивачки щодо реєстрації її у кімнаті площею 11,9 кв.м вищевказаної квартири, відмовляє.
На підставі викладеного, посилаючись на те, що вона є дружиною відповідача, проживає з ним з 1993 року, користується спірною кімнатою, несе витрати по утриманню квартири, просить ухвалити рішення яким визнати за нею право користування кімнатою площею 11,9 кв.м та місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що в листопаді 2010 року зверталася до ЖЕКу з приводу реєстрації у спірній кімнаті, на що отримала відмову, оскілки на це не було згоди власника іншої кімнати.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що позивачка проживає в спірній кімнаті як його дружина та має право користуватися нею, проте уповноважені органи відмовляють у її реєстрації в цій кімнаті з посиланням на відсутність згоди власника іншої кімнати, тому його дружина змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. В останнє судове засідання відповідач не з'явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, у якій він також вказує, що позовні вимоги визнає та підтверджує, що проживає разом з позивачкою в спірній кімнаті з 1993 року по теперішній час.
Представник третьої особи - Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації до суду не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду від 16.03.2011 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що проживає в кімнаті площею 18,1 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 з травня 2009 року. Зазначив, що крім нього у квартирі в кімнаті площею 11,9 кв.м як сім'я проживають позивачка та відповідач по справі, які ведуть спільне господарство. Вказав, що позивачка та відповідач з приводу надання згоди на реєстрацію позивачки у спірній кімнаті до нього не звертались, проте таку згоду він надасть якщо вони погодяться на проведення спільного ремонту квартири.
Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 № 2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.
Судом встановлено, на підставі ордеру №116 від 09.02.1982 року, виданого виконавчим комітетом Мінської районної ради народних депутатів, відповідач отримав житлову кімнату площею 11,9 кв.м в квартирі АДРЕСА_1.
Згідно поверхового плану квартири АДРЕСА_1, квартира складається з двох жилих кімнат площею 18,1 кв.м та 11,9 кв.м, двох коридорів площею 9,1 кв.м та 5,4 кв.м, кухні площею 7,3 кв.м, вбиральні площею 1,0 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м.
Згідно довідки Ф-3 від 04.12.2010 року відповідач (наймач) проживає та зареєстрований в кімнаті площею 11,9 кв.м. Сусідом по квартирі значиться «Молодцов», який займає кімнату площею 18,1 кв.м. З договору дарування від 06 травня 2010 року та відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації від 04 квітня 2011 року вбачається, що 60/100 частин приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1, що складаються з однієї житлової кімнати площею18,1 кв.м на праві власності зареєстровано за ОСОБА_3
Як вбачається з наявних в матеріалах справи свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу 07 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, який потім був розірваний 24 грудня 2003 року. 28 травня 2010 року сторони повторно зареєстрували шлюб.
З ксерокопії сторінок паспорта позивачки вбачається, що вона з 28 серпня 1980 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 2009 року вказана квартири на праві спільної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 в рівних долях.
16 листопада 2010 року позивачка знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
З пояснень позивачки, відповідача, третьої особи ОСОБА_3, акту від 09.03.2011 року, складеного мешканцями квартири № 65 ОСОБА_9 та квартири № 68 ОСОБА_10 вищевказаного будинку, підписи яких завіреного печаткою ЖЕКу №511 у кімнаті площею 11, 9 кв.м у квартирі №67 на протязі багатьох років проживає подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
З рахунків на сплату за житлово-комунальні послуги вбачається, що у серпні, вересні та жовтні 2010 року плата за житлово-комунальні послуги за вищезазначеною адресою нараховувалася на двох осіб. Як пояснила позивачка, в подальшому працівники ЖЕКу почали нараховувати плату на одну особу, посилаючись на те, що позивачка в квартирі не зареєстрована. Після її звернення до ЖЕКу, плата за житлово-комунальні послуги з квітня 2011 року знову нараховується на двох осіб, що підтверджується відповідним рахунком.
20 листопада позивачкою до ЖЕКу № 511 була подана заява про реєстрацію її місця проживання у спірній квартирі зі згодою її чоловіка на реєстрацію, проте їй було відмовлено з тих підстав, що не було отримано згоди іншого співвласника.
На теперішній час місце проживання позивачки не зареєстровано у встановленому законом порядку.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачка набула права користування спірним жилим приміщенням, тому її позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 № 2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатою площею 11,9 кв.м. та місцями загального користування (коридорами, кухнею, ванною кімнатою та туалетом) в квартирі АДРЕСА_1
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко