РІШЕННЯ

іменем України

29 квітня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачки адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,

в с т а н о в и в:

29.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогою про визначення їй додаткового строку 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_5, яка померла 17 січня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що після смерті баби ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги відповідно до норм законодавства померлої баби є її двоє дітей: ОСОБА_6, Бабич (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) А.М. та її чоловік ОСОБА_7

Її батько ОСОБА_6 помер 12.05.1999 року помер, тобто, спадкоємицею за правом представлення є вона.

12.06.2014 року помер її дід ОСОБА_7, який був власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положення ст. 1217 ЦК України та ст. 1223 ЦК України вона, як онука померлої баби, є спадкоємицею її майна за правом представлення. Але вона не знала, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 належить її бабі. Оскільки і сама баба і дід весь час в своїх розмовах говорили про те, що квартира оформлена на діда і він є її власником та особою, яка має право розпоряджатися цією квартирою.

Тому, після смерті баби вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки була впевнена, що у неї немає будь-якого майна.

Лише в січні 2015 року їй стало відомо, що 1/2 частина квартири належить бабі, оскільки після смерті свого діда вона звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини та почала збирати всі необхідні документи для оформлення своїх спадкових прав. Вона звернулася до КП "Зміївське БТІ" з заявою про отримання інформації про вартість квартири, після чого отримала відомості про те, що квартира станом на 31.12.2012 року належала і ОСОБА_5

Отже, саме відсутність інформації про наявність спадкового майна у спадкодавця і є поважною причиною того, що вона своєчасно не звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої 17.01.2013 року ОСОБА_5

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки адвокат ОСОБА_2 під час судового розгляду підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Водночас, позивачка ОСОБА_1 пояснила, що за життя баба ОСОБА_5 говорила їй, що частина квартири належить їй, але документів не показувала. Після смерті баби дід говорив, що квартира в цілому належить йому і, що він потурбується, щоб онука не залишилася без житла. При цьому жодних документів вона не бачила та не намагалася їх отримати.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідачки адвокат ОСОБА_4 позов не визнали, вказали, що позивачці достовірно було відомо про місце та час відкриття спадщини після померлої баби, оскільки вона була присутньою на її похованні. Також їй було достовірно відомо про відсутність заповіту та про своє право на спадкування за законом в порядку представлення, оскільки її батько, а син спадкодавця, помер раніше своєї матері.

Єдиною причиною пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачка зазначає те, що вона не була обізнаною щодо наявності у власності баби майна, а також, що зі слів баби і діда їй було відомо, що квартира оформлена на діда.

Це твердження є надуманим та таким, що повністю спростовується фактичними обставинами.

Її батьки, дід та баба позивачки, перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1964 року, ніколи шлюбні відносини не розривали, проживали разом усе своє життя, були зареєстровані весь час за однією адресою. Квартира №28 в будинку №13 була приватизована її батьками, і позивачка не знала іншого місця проживання своїх баби та діда.

Таким чином, враховуючи, що баба та дід перебували в шлюбі, були зареєстровані і проживали за однією адресою, у позивачки мали виникнути сумніви в тому, що ця квартира належить одному з подружжя (діду).

Крім цього, будучи зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 вона фактично, постійно, безвиїзно проживала з 1982 року по теперішній час разом з матір'ю ОСОБА_5 по день її смерті 17.01.2013 року, батьком ОСОБА_7 по день його смерті 12.06.2014 року, в тому числі і на день їх смертей, а також з її дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За цей час позивачка лише декілька разів навідувала своїх бабу та діда. При цьому вона завжди була присутньою при таких відвідуваннях і жодного разу не обговорювалося питання щодо належності вказаної квартири її батьку чи матері. Її батьки були чесними та порядними людьми та ніколи б не дозволили собі обманювати рідну онуку.

Після смерті її матері позивачка, яка є дорослою, дієздатною особою, мала можливість звернутися до нотаріуса, отримати роз'яснення щодо спадкових прав та порядку їх оформлення, отримати запити до відповідних органів, написати заяву про прийняття спадщини, але вона дій не вчиняла.

Крім того, в компетенцію нотаріуса входить розшук спадкового майна.

Позивачка на підтвердження факту смерті спадкодавця навіть не отримала свідоцтва про смерть баби, що також підтверджує відсутність її волевиявлення щодо прийняття спадщини після смерті своєї баби.

Таким чином, позивачка не здійснила жодної дії, передбаченої чинним законодавством України, які б свідчили про її волевиявлення та намір прийняти перехід прав та обов'язків від померлої особи (спадкодавця) до неї.

Строк на подання заяви про прийняття спадщини позивачкою пропущений не з поважної причини і вона втратила право на спадкування.

Про те, що необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4/13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" та в Узагальненнях Пленуму цього суду від 01.03.2013 року, а саме роз'яснено, що судом не може бути визнана поважною така причина.

Вважали, що у позивачки були відсутні поважні причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, що має бути враховано судом відповідно до абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7.

Представник третьої особи Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився про причини неявки не повідомив, його відсутність не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за правом представлення після померлої 17.01.2013 року баби ОСОБА_5, що підтверджується: даними свідоцтв про народження та про шлюб ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5) І.Е. (а. с. 7-9); даними свідоцтва про смерть, виданого 13.05.1999 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про смерть 12.05.1999 року ОСОБА_6 (а. с. 10); даними свідоцтва про смерть, виданого 18.01.2013 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про смерть 17.01.2013 року ОСОБА_5 (а. с. 11).

Відповідачка ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Згідно довідки ОСББ "Електромонтажник" від 17.12.2014 року вбачається, що подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали до дня своєї смерті в квартирі АДРЕСА_3, крім них з моменту смерті, в період з 17.01.2013 року по теперішній час, за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 14).

Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 помер 12.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.06.2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а. с. 12).

З довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 23.01.2015 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2, згідно архівних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року, належала по 1/2 частці ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Комсомольської селищної ради від 08.04.2009 року, зареєстрованого в КП "Зміївське БТІ" 08.04.2009 року за р-р 47-4632. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 130474 грн. (а. с. 13).

З листа Зміївської державної нотаріальної контори від 03.02.2015 року вбачається, що після померлої 17.01.2013 року ОСОБА_5 з заявою про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а. с. 41).

У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідністю з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України сспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідністю з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 не довела поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 17.01.2013 року баби ОСОБА_5, зокрема неї не надано доказів причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи позивачки щодо її необізнаності про наявність спадкового майна не вказують на поважність причини пропуску шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини і не можуть бути підставою для визначення їй додаткового строку для вчинення цієї дії.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час судового розгляду, в той самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: