Справа № 2-1451/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Цісельській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, успадковану матір'ю позивача після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дід по матері ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. Вказану квартиру померлий заповідав позивачу та його матері ОСОБА_4 у рівних частках кожному. Після смерті діда матір позивача фактично прийняла спадщину та проживала у спірній квартирі, сплачувала квартплату та комунальні послуги.

Однак з 09.12.2005 року ОСОБА_4 вважалася зниклою безвісти, а рішенням Шевченківського райсуду м. Києва від 08.08.2015 року її оголошено померлою.

Як зазначає позивач, він сам період з 1999 року по 2014 рік періодично перебував у місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку із пропуском строку на отримання спадщини після смерті діда, яку матір позивача фактично за законом прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав.

Між тим, відповідачка 14.04.2014 року звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на проживання її з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день його смерті, та набуття нею таким чином права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

На підставі зазначеного позивач вказує, що вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав на спадщину.

27.07.2015 року представник позивача надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3, встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом на спадкове майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, успадковану його матір'ю, ОСОБА_4 після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і з підстав викладених в позовній заяві просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, будучи належним чином за зазначеною в позовній заяві адресою, що підтверджується матеріалами справи та вважається презумпцією належного повідомлення, оскільки позивачка суд про причини неявки не сповіщала, про зміну місця проживання не повідомляла. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, оскільки її неявка не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої районної державної адміністрації 30.12.1994 року на підставі Розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації №3158, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 31.01.1995 року за реєстровим номером №274.

За життя 24.02.1995 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 5-ої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 7с-179, згідно з яким належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 він заповідав своїй доньці ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_1 - позивачу по справі в рівних долях.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16.08.2004 року внесено відповідний запис до книги реєстрації актів про смерть за №13888 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16.08.2004 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 перебував у хворобливому стані, потребував сторонньої допомоги і з метою нагляду за ним матір позивача ОСОБА_4 переїхала проживати до нього за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із Акту на предмет обстеження фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1, затвердженого 25.03.2015 року директором КП «Відрадненське» ОСОБА_7, ОСОБА_4 з 1995 року і по день своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1. Однак, проживаючи разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 за вказаною адресою не зареєструвала своє нове місце проживання. Вказані обставини підтверджується також і наданими в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9ОСОБА_10

Відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Таким чином, донька померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька як спадкоємиця першої черги за законом. Разом з тим, оформити права на спадкове майно у встановленому законом порядку не встигла. Обставин, які б вказували, що ОСОБА_4 за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, крім неї, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.

За викладених обставин судом встановлені факти постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 з 09.12.2005 року вважається зниклою безвісти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2012 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оголошено померлою. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві 15.03.2014 року складено відповідний актовий запис №1 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2014 року.

31.10.2014 року позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті його дідуся ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з пропуском встановлено законом строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Спадкування за правом спадкової трансмісії в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК) застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 - матері позивача, яка як спадкоємець першої черги за законом фактично прийняла спадщину після її померлого батька ОСОБА_3, однак не отримала свідоцтво про прийняття спадщини у зв'язку зі смертю, тому з урахуванням положень ст. 1276 ЦК України спадкове майно померлого спадкодавця ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії перейшло до її сина - позивача ОСОБА_1

Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що право власності виникає на підставі рішення суду, яке є одним з правовстановлюючих документів, визначених переліком, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності, то відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи обставини щодо документального підтвердження суб'єктивних прав позивача як спадкоємця, застосовуючи вимоги приведеного вище законодавства, суд приходить до висновку про відповідність обраного позивачем способу судового захисту та визнання обґрунтованими його вимоги щодо визнання за ним права власності на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті ОСОБА_3.

Виходячи із зазначених обставин та на підставі діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 392, 1218, 1276 ЦК України, ст.ст.3-4, 10-11, 57-61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: