АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №652/77/15-ц Головуючий в І інстанції: Дригваль В.М.
Провадження №22-ц/791/1830/2015 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 18 травня 2006 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 14 червня 2011 року з відповідача на користь Банку було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 359,15 грн. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань по поверненню кредитних коштів, та з урахуванням розміру заборгованості, яка стягнута з останньої за судовим рішенням, станом на 31 грудня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11 792,03 грн., яку Банк просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 18 травня 2006 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.14-20,82).

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_5 було видано кредитну картку №018644, а також Умов і Правил надання банківських послуг. Своїм підписом в зазначеній заяві ОСОБА_5 підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодна з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

У період з 06 червня 2006 року по 29 червня 2010 року кредитний ліміт на платіжній картці, виданій ОСОБА_5, неодноразово змінювався (а.с.12).

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 14 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2006 року в сумі 7 359,15 грн. станом на 28 лютого 2011 року (а.с.6).

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобовязань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором від 18 травня 2006 року за період з 28 лютого 2011 року по 31 грудня 2014 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 11 792,03 грн., яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом - 10 754,32 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 537,71 грн.(а.с.7-11).

Відповідач по справі, під час розгляду справи в суді першої інстанції, не погоджувалася з зазначеним Банком розміром заборгованості. Також, зазначаючи, що Банк звернувся до суду з позовом лише у лютому 2015 року, тобто з пропуском строку, визначеного законодавством, просила суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності (а.с.42-43).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с.18 зв.).

Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць (а.с.19).

Порядком погашення по кредиту передбачено розмір та строки погашення щомісячних платежів за кредитним договором (а.с.82зв.).

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійсненна 27 липня 2011 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунку та наданим Банком відповідним розрахунком (а.с.7-11). Тобто із зазначеної дати починається перебіг строку позовної давності.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.18).

Із наданої Банком виписки за картковим рахунком ОСОБА_5 №018644 за період з 21 червня 2006 року по 25 березня 2015 року вбачається, що відповідачу неодноразово встановлювалися кредитні ліміти у відповідних сумах, проводилися банківські операції зі зняття готівки та погашення заборгованості за кредитом (а.с.55-67,84-94).

Згідно довідки Банку від 09 квітня 2015 року ОСОБА_5 було видано картки за договором №SAMDN4305: картка №455390 - діє до 30 червня 2012 року та №018644 - діє до 30 червня 2008 року (а.с.83).

Із банківської виписки за картковим рахунком ОСОБА_5 №455390 вбачається, що банківські операції по зазначеній картці почали проводилися з 19 червня 2008 року (а.с.94-98). Суд першої інстанції, в повному обсязі проаналізувавши рух коштів по зазначеному рахунку, прийшов вірного висновку про наявність розбіжностей в наданих Банком роздруківках руху коштів по належним відповідачу платіжним карткам, в тому числі і зарплатної картки.

Встановивши, що останній платіж по кредитній картці відповідачем було здійснено 27 липня 2011 року і жодних дій, які б свідчили про визнання позичальником свого боргу в період з 28 липня 2011 року, останнім не вчинено, та враховуючи, що інформації щодо строку дії платіжної картки №455390 або продовження строку її дії матеріали справи не містять і позивачем таких відомостей суду не надано, письмово укладеної домовленості щодо збільшення встановленого ст.257ЦК України строку між сторонами не було, додаткових угод щодо зміни терміну виконання позичальником своїх зобов'язань не укладалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повторно пред'явлені 17 лютого 2015 року Банком позовні вимоги до ОСОБА_5 задоволенню не підлягають як такі, що заявлені після спливу строку позовної давності, про застосування наслідків якого в ході розгляду справи було заявлено однією із сторін.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Надана апелянтом інформація по картці відповідача, не може бути прийнята до уваги, оскільки вказана інформація не містить даних про отримання відповідачем нової картки (а.с.126). Доказів про продовження строку дії кредитного договору, а також того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжувала нею користуватися, або вона отримувала у Банку нову кредитну картку з новим строком дії апелянтом суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк дії договору не закінчився, не ґрунтуються на умовах договору та встановлених судом обставин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді