пр. № 2/759/5190/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко В.В.

при секретарі Копчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 25002,28 грн., посилаючись на те, що 15.11.2010 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 40194,00 грн. з кінцевим строком повернення - 15 листопада 2015 року. Відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25002,28 грн.

Разом з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом передання автомобіля «Ваз», модель 21134, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, на зберігання ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки зазначений автомобіль був закладений під заставу, відповідно договору застави від 15.11.2010 року, і до моменту реалізації його у рамках виконавчого провадження він може зазнати механічних ушкоджень і втратити ринкову вартість.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

ППВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 3 роз'яснено, що згідно п.1 ч.1 ст. 151 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не додано доказів, які б підтвердили те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи, що позивач у позовній заяві ставить вимогою стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на заставне майно, суд не вбачає доцільним забезпечити позов шляхом передання рухомого майна на зберігання.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про забезпечення позову відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Макаренко