Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"20" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Степаненко Є.О., за участю прокурора Соклакова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 21 липня 2014 року до служби у справах дітей була приведена неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка залишилася без нагляду дорослих, про що складено акт кримінальної міліцією про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитина була госпіталізована до інфекційного відділення міської лікарні №4. 06.08.2014 року до служби у справах дітей прийшла матір дитини, ОСОБА_2, яка повідомила, що родина постійного місця мешкання не має та написала заяву про влаштування доньки ОСОБА_1 до Маріупольського дитячого будинку «Центр Опіки». З того часу батьки долею дитини не цікавились та до служби не приходили. Службою у справах дітей вживалися заходи щодо встановлення місця мешкання батьків, але місце перебування батьків не відомо. 27.11.2014 року спеціалісти служби у справах дітей відвідали родину ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та залишили їм запрошення, яке останніми було проігноровано. 15.12.2014 року було проведено повторне відвідування сім'ї ОСОБА_2 за тією адресою, але власник будинку повідомив, що вони вже кілька днів як переїхали на іншу невідому йому адресу. В телефонному режимі відповідач ОСОБА_2 повідомила, що вони мешкають в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, але адресу назвати відмовилася. Батьки неодноразово запрошувались до Служби у справах дітей, але жодний з них до служби не прийшли. За інформацією дитячого будинку «Центр опіки» відповідачі жодного разу не відвідали доньку та не цікавились її навчанням і життям. У 2015 році неповнолітня ОСОБА_1 закінчила 9 клас ЗОШ №11 та має намір поступати до Маріупольського механіко-металургійного коледжу. За інформацією дитячого будинку ОСОБА_1 проживання її у родині згадує неохоче та досить рідко, повертатися в сім'ю не бажає.

На підставі зазначеного просив суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти з відповідачів в розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітків до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на особистий рахунок дитини.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі та прийняття заочного рішення.

Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибули з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про народження, виданого 13 березня 2000 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецькій області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 128.

Згідно свідоцтва про одруження від 14 квітня 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 14 квітня 2000 року уклали шлюб і після одруження ОСОБА_4 взяла прізвище ОСОБА_3.

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21 липня 2014 року була виявлена дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, батьки якої зловживають алкогольними напоями та вихованням дитини не займаються.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації було надіслано відповідне прохання прийняти передбачені законом міри щодо повернення неповнолітньої дитини в сім'ю к батькам, а у разі неможливості вирішити питання надання дитині відповідного статусу та подальшого влаштування.

Згідно письмових заяв відповідачки ОСОБА_2 їх сім'я не має постійного місця мешкання та періодично змінюють фактичне місця проживання. В останнє вона із чоловіком були зареєстровані в АДРЕСА_2. Також просила влаштувати її дочку ОСОБА_1 в Маріупольський дитячий будинок «Центр Опіки» строком на 1 рік у зв'язку із важким матеріальним становищем. На сьогоднішній час не працює, постійного місця мешкання не має, проживає в нежитловому приміщенні.

Листом від 06.08.2014 року вих.№214 Служба у справах дітей Володарської районної державної адміністрації повідомила, що відповідачі ОСОБА_1 працювали на території вугільного складу Володарського району в сел. Кальчик, вул. Елеваторна, 1. Родина власного житла не має. Діти фактично залишились без житла. Родина ОСОБА_2 перебуває у складних життєвих обставинах та потребує надання соціальних послуг. Вважали за доцільне вирішити питання соціального захисту дітей в родині ОСОБА_2 за місцем реєстрації в місті Маріуполь та тимчасового влаштувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центру опіки м.Маріуполь.

Згідно актів відвідування місця проживання сім'ї ОСОБА_1 представниками Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 листопада 2014 року, 15 грудня 2014 року, 27 січня 2015 року, а також актів телефонної бесіди від 09.12.2014 року, 05.03.2015р., 02.04.2015р., 03.04.2015р., відповідачам неодноразово повідомлялось про необхідність прибути до служби у справах дітей для вирішення питання подальшої долі їх неповнолітньої дитини та про можливе позбавлення батьківських прав. Проте відповідачами вказані повідомлення були проігноровані.

Згідно листа Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 07.04.2015 року №429 неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться з 06.08.2014 року в їх установі на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дівчинки батьки жодного разу її не відвідали, станом здоров'я не цікавились, участі у вихованні не приймали.

Згідно характеристики дитячого будинку на вихованку ОСОБА_1, зі слів останньої було встановлено, що проживаючи вдома, вона переймалася через те, що батьки пиячили, постійної роботи не мали. В будинку, де мешкала з батьками, води і світла не було. Дівчинка один рік не проживала вдома, а мешкала у сім'ї бабусі подруги Аліни. Про умови проживання вдома дитина згадає неохоче та досить рідко. Повертатися у родину бажання не має.

Згідно витягу із протоколу №7 від 08.04.2015 року комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації з метою соціального захисту неповнолітньої дитини вирішено було підготувати позовну заяву до суду щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відповідачі життям та здоров'ям дочки не цікавилися, з дитиною не бачаться, будь-якої участі у вихованні дитині не приймають, до дитячого будинку не приходять, матеріальної допомоги не надають, мешкають в невідомому місці, умови їх колишнього проживання не забезпечували потреб дитини. Відповідачі в судове засідання не прибули та доказів на спростування доводів позивача не представили.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачів щодо приймання участі у житті та вихованні дочки свідчить про їх небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітньої дитини, ОСОБА_1, а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України).

З урахуванням зазначених норм відповідачі зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від позбавлення їх батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 197, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітків (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до повноліття дитини, починаючи утримання з 23 червня 2015 року.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідачів.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачами протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Іншими особами, які беруть участь у справі, на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов