Справа № 202/5499/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання Котули А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа у зв'язку з невиконанням зобов'язань. Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні перебуває вимога Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 07.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави коштів у сумі 1721,94 грн., проте боржник ухиляється від виконання цієї вимоги. В обґрунтування доводів подання суду надані копія вимоги про сплату боргу від 07.03.2013 року, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2015 року та копія акту державного виконавця від 27.05.2015 року.

В судове засідання начальник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, у своєму поданні просив розглядати його без участі представника відділу.

Суд, дослідивши подання та матеріали, якими воно обґрунтовується, вважає, що дане подання задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Судом встановлено, що 20 травня 2015 року старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 07.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська суми боргу в розмірі 1721 грн. 94 коп.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 статті 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Крім того, Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року №512/5, визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень. Зокрема, розділом ХІ вказаної Інструкції передбачено, що в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, а також долучений доказ повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Отже, законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, начальник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не надав суду доказів того, що державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження, спрямовані на погашення боржником боргу.

Як визначено в статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Але будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання вимоги про сплату боржником боргу, а також що боржник належним чином обізнаний про наявність зобовязань по сплаті боргу, відкриття виконавчого провадження та ухиляється від виконання цього зобовязання і може виїхати за кордон, не виконавши наявні зобов'язання, суду не надано.

До подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України доданий лише акт державного виконавця від 27.05.2015 року, з якого слідує, що на момент виходу державного виконавця за адресою, зазначеної у виконавчому документів, двері квартири були зачинені, на стук у двері ніхто не відчинив, у зв'язку з чим встановити фактичне місце мешкання боржника та його майновий стан не виявилося можливими та у дверях було залишено виклик до відділу ДВС на 02.06.2015 року.

Оскільки державною виконавчою службою суду не надано інших доказів, на підтвердження обставин, викладених в поданні, суд розглядає справу на підставі наявних даних та доказів.

Враховуючи, що судом у судовому засіданні достовірно не встановлено, що боржник ухиляється від сплати боргу, матеріали подання не містять даних, що державним виконавцем вживалися інші заходи, визначені законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, суд вважає, що у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ю. Марченко