У х в а л а

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Ларченко Ірини Миколаївни - на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про визнання договору поруки недійсним.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 26 грудня 2007 року від його імені підписано договір поруки з Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум») на забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 26 грудня 2007 року та додаткових угоди до нього. Згодом було встановлено, що договір підписано не позивачем, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Оскільки відповідач звернувся до суду та стягнув з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму кредитної заборгованості в солідарному порядку, позивач просив визнати недійсним договорів поруки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано договір поруки, укладений 26 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» недійсним з моменту його підписання.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» - Ларченко І.М. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 26 грудня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 0253/07/17-N, відповідно до умов до якого згодом була підписана додаткова угода № 1 (а. с. 7-9).

26 грудня 2007 року від імені позивача був підписаний договір поруки з АКБ «Форум» в забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору та додаткових угод до нього (а. с. 23 ).

Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 28 лютого 2014 року № 36, проведеної в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 травня 2013 року за № 0003538, підпис від імені ОСОБА_2 у договорі поруки від 26 грудня 2007 року, що розташований у рядку «___ОСОБА_2» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а. с. 9-19).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонами визначати умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що оспорюваний договір поруки підписаний іншою особою, правильно вважали, що волевиявлення позивача на укладення договору поруки було відсутнє, відповідно до наведених норм матеріального права обґрунтовано вважали, що такий договір підлягає визнанню недійсним.

При цьому, встановивши, що позивачу лише у травні 2013 року стало відомо про оспорюваний договір, правильно вважали, що він звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Ларченко Ірини Миколаївни - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов