РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої -судді Пікули Н.В.

за участю секретаря - Ваврисевич О.О.

з участю відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про витребування землі із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про витребування землі із чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 18.02.2015 року уклав з ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки площею 1,8566 га строком на 49 років, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № НОМЕР_1 від 19.02.2015 року.

01.04.2015 року йому стало відомо, що відповідач без дозволу ОСОБА_4 дану земельну ділянку засіяв пшеницею невідомої якості і репродукції, чим погіршив стан земельної ділянки та завдав йому значної майнової шкоди (упущена вигода).

Оскільки він є орендарем даної земельної ділянки, просить витребувати її у відповідача та передати йому.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення повістки.

Відповідач ОСОБА_1 (прізвище згідно паспортних даних) в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що близько 10 років тому, по усній домовленості з ОСОБА_4 вони обмінялись земельними паями, а останній передав її ОСОБА_3 за спільною згодою.

Обмінені земельні ділянки використовувались обома сторонами і претензій один до одного не було. Восени минулого року він засіяв належну ОСОБА_4 земельну ділянку, а позивач засіяв та засадив його земельну ділянку.

В червні 2015 року отримав від ОСОБА_3 лист про звільнення належної ОСОБА_4 земельної ділянки і дізнався про її передачу в оренду в лютому 2015 року ОСОБА_3

Вважає, що оскільки земельна ділянка на момент укладення договору оренди між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не була вільною, про що було відомо обом сторонам, ОСОБА_4 не попередив його про її передачу в оренду ОСОБА_3, користування спірною земельною ділянкою не є самовільним.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки площею 1,8566 га, яка розташована на території Зорянської сільської ради (за межами населених пунктів), Володимир-Волинського району, Волинської області.

Згідно договору оренди від 18.02.2015 року, (орендодавець) ОСОБА_4 передав дану земельну ділянку у строкове, платне користування (орендарю) ОСОБА_3 строком на 49 років.

Витягом з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується державна реєстрація даного договору оренди.

Як свідчить п. 3 договору оренди земельної ділянки, що орендодавець на момент укладення даного договору свідчив про те, що земельна ділянка нікому іншому не передана, не подарована, не відчужена іншим способом, не передана в оренду чи безоплатне користування, не надана в іпотеку, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною не перебуває, права третіх осіб щодо земельної ділянки відсутні, земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які в момент складання договору Орендодавець чи Орендар не міг не знати.

Між тим, відповідач в судовому засіданні ствердив про тривале використання ним спірної земельної ділянки, про що достовірно було відомо як її власнику ОСОБА_4 так і орендарю - ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ствердила, що по домовленості з ОСОБА_4 близько 10 років вони використовують його земельну ділянку, передавши йому взамін її земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті своєї матері, і яка використовувалась по домовленості з ними ОСОБА_3

Свідоцтвом про право на спадщину, державним актом на право власності на земельну ділянку підтверджено право власності на земельну ділянку ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив про домовленість щодо обміну земельними ділянками.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив про домовленість між сторонами про обмін земельними ділянками. Також пояснив, що саме за проханням ОСОБА_3 відбувся такий обмін, так як земельна ділянка відповідача межувала з його земельною ділянкою.

Як відповідач ОСОБА_1, так і зазначені свідки дали пояснення про те, що, як позивачу так і власнику земельної ділянки ОСОБА_4 було достовірно відомо про засівання відповідачем спірної земельної ділянки осінню 2014 року пшеницею та відсутність будь-яких претензій позивача щодо звільнення земельної ділянки на той час.

Відповідач ствердив, що про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 дізнався на початку літа 2015 року, коли вона була вже ним засіяна і при своєчасному його попередженні міг її звільнити шляхом переорювання, однак вважає, що позивач наміру її використовувати не мав, очікуючи, на його думку зібрати вирощений врожай.

Заслухати пояснення позивача з приводу пред'явленого позову та доводи на спростування пояснень відповідача та свідків виявилось неможливим у зв'язку з подачею ним клопотання про розгляд справи без його участі та неявкою в судові засідання.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, визнавши обставини, заявлені в позові, у зв'язку з чим, спростувати пояснення відповідача щодо домовленості між ними по обміну земельними ділянками не представилось можливим.

А тому суд встановлює обставини справи на підставі доказів, що обґрунтовують вимоги та доказів, встановлених в судовому засіданні, зокрема пояснень відповідача, свідків, якими підтверджено, що на момент передачі ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки площею 1,8566 га. ОСОБА_3 вона не була вільною і знаходилась у користуванні відповідача за домовленістю між усіма сторонами.

Разом з тим, відповідачем договір оренди від 18.02.2015 року не оскаржувався.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

У зв'язку з укладенням договору оренди, суд вважає, що будь-які усні домовленості щодо користування спірною земельною ділянкою втратили свій зміст.

Оскільки право позивача, як орендаря земельної ділянки порушені, вони підлягають відновленню шляхом витребування земельної ділянки у відповідача та її передачі позивачу.

Беручи до уваги зазначене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 Володимировича- задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 та передати ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,8566 га, яка розташована за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, Зорянська сільська рада (за межами населених пунктів), кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та належить ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 243, 60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула