Справа № 461/7021/15-ц
У Х В А Л А

"22" червня 2015 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки -

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося в Галицький районний суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1, в якому просить звернути стягнення на квартиру №11 у будинку №5 на вул.Грецькій у м.Львові, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №Г-23765 від 11.12.2000 року, шляхом визначеним ст.38 Закону України «Про іпотеку», п.п. 16, 19 іпотечного договору, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю, згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств, незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за кредитним договором №КF40426 від 17.08.2006 року в розмірі 76295,79 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.06.2015 року, згідно курсу НБУ становить 1689779,24 грн.

Одночасно з позовом, представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив для належного збереження та недопущення погіршення або знищення майна передати в управління Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» квартиру №11 у будинку №5 на вул.Грецькій у м.Львові, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №Г-23765 від 11.12.2000 року, для чого забезпечити ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданного в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими в результаті управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси в усіх установах чи підприємствах, незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній районній державній адміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням майна електроенергією, водо та газопостачанням, телефонним звязком; здійсювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі, але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпорядження майном у встановлених чиним в Україні законодавстом та цим договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

Частиною 2 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Керуючись роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, пунктом 7 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Однак, суд зазначає, що вимоги заяви про забезпечення позову всупереч ч.3 ст.152 ЦПК України є не співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки, крім передання нерумого майна на зберігання, позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить надати право на розпорядження цим майном у будь-який спосіб.

Зважаючи на те, що задоволивши заяву про забезпечення позову, шляхом, який просить позивач, фактично буде вирішенням спору по суті, що є неможливим на даній стадії провадження та суд не має процесуальної можливості пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як на те вказано у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», тому суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Зубачик Н.Б.