Провадження № 2/521/1031/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить зобов`язати останнього укласти з ним договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення; договір про користування електричною енергією; зобов`язати відповідача скасувати нараховану позивачу заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 21473,85 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за ним було закріплено як за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 житлові кімнати АДРЕСА_1 , у військовому містечку № НОМЕР_2 . 11 грудня 2010 року підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за частиною шостою, пунктом «б» (за станом здоров`я). Під час звільнення з військової служби та розрахунку (26 грудня 2010 року) позивачем було погашено всю заборгованість за користування комунальними послугами за час проживання у вказаному гуртожитку. Після звільнення зі Збройних Сил України іншим житлом ОСОБА_1 забезпечений не був, тому і на даний час разом із сім`єю проживає на території військової частини НОМЕР_1 у кімнатах №3, 4 у гуртожитку №1 військового містечка № НОМЕР_2 . Станом на 14 листопада 2013 року на основі даних військової частини НОМЕР_1 за ОСОБА_1 нараховується заборгованість за спожиті комунальні послуги з тепло-, водо-, та електропостачання в розмірі 21473,85 грн. Позивач вважає, що вказана сума нарахована неправомірно, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Оплату за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 здійснював безпосередньо до каси у військовому містечку за адресою проживання. Однак, в певний час ОСОБА_1 та іншими мешканцями військового містечка було звернуто увагу на факт незрозумілих підстав нарахування оплати за житлово-комунальні послуги з боку в/ч НОМЕР_1 . Були зроблені неодноразові спроби з`ясувати, як саме розраховують оплату за комунальні послуги. На зібраннях, які проводились за ініціативою та участю командування в/ч НОМЕР_1 та представників командування Південного округу, представників КЕВ м. Одеса, мешканцями військового містечка, зокрема, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося надати калькуляцію щодо утворення сум нарахувань за житлово-комунальні послуги, також ОСОБА_1 звертався з проханнями укласти договори на їх постачання. Однак, з боку військової частини НОМЕР_1 на вказані прохання була лише відмова, з незрозумілих для позивача причин. Крім того, мешканцями військового містечка висувалося прохання до командування надати банківські реквізити для можливості безготівкового розрахунку. Однак, командування військової частини НОМЕР_1 ігнорувало ці прохання або відповідало відмовами та неможливістю відкриття рахунку. Відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, чіткого розуміння цін, тарифів, розрахунку оплати житлово-комунальних послуг є незаконним. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений прямий обов`язок виконавця та споживача житлово-комунальних послуг укласти відповідні договори про надання таких послуг згідно з типовим договором, тобто між ОСОБА_1 , як наймачем приміщення та відповідачем як балансоутримувачем даного приміщення мали бути укладені відповідні договори в порядку встановленому законодавством України. Однак, всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» жодного договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не існує. Тобто, про жодну заборгованість за відсутності договірних відносин мова іти не може.

В той самий час з 2011 року плата за проживання в кімнаті гуртожитку військової частини (житлово-комунальні послуги) неодноразово збільшувалась без будь-якого обґрунтування; повідомлення про нарахування такої плати, що надсилаються відповідачем не відповідають вимогам ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; повідомити позивача про розмір тарифів та складові частини послуг, що надаються, відповідач відмовляється.

Крім того, у квитанціях, згідно яких приймає оплату бухгалтерія військової частини не вказано за які саме послуги вона здійснюється, за який їх об`єм, не вказується і вартість кожного з виду комунальних послуг. Відповідач вимоги статей 31, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не дотримується, і не надає жодних розрахунків на підтвердження обґрунтованості нарахованого позивачу боргу, розміру тарифів, з яких виходив відповідач при наданні послуг та обрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги. Внаслідок зазначеного нарахування оплати за житлово-комунальні послуги позивачу з боку відповідача не відповідають встановленим у державі тарифам. Представниками в/ч НОМЕР_1 постійно наголошується, що тарифи на комунальні послуги для мешканців військового містечка № НОМЕР_2 , зокрема, і для ОСОБА_1 встановлені як для промислового підприємства, так як статусу житлового приміщення немає жодна будівля на території військового містечка № НОМЕР_2 . Проте, відповідно до рахунку-фактури №16/1 та Акту про використану електроенергію можемо зробити висновок, що для гуртожитку в якому проживає ОСОБА_1 електроенергія надається як для населення за загальним обліком з електроплитами та або/ електроопаленням кл. 2. по вартості - за 1 КВт/год 0,23 коп. (на лютий 2013 року). Таким чином, тариф на основі якого представники військової частини розраховують суми оплати за електроенергію перевищує той, який встановлений для військової частини НОМЕР_1 ВАТ «Одесаобленерго», а розрахунки щодо оплати електроенергії є невірними, а тому незаконними. Крім того, приміщення, в яких проживає позивач обладнані лічильниками електричної енергії, які були перевірені та опломбовані працівниками КЕВ м. Одеса, що надає можливість проводити особисті нарахування плата за спожиту електроенергію. Однак, відповідач жодного разу не врахував показники лічильників під час нарахування платні, та надати інформацію позивачу про кількість спожитої електроенергії та суму нарахованої плати не може. Нарахування оплат за комунальні послуги відповідач здійснює безпідставно, без урахування, взагалі будь-яких тарифів та обсягу спожитих об`ємів.

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат і 3% річних на загальну суму 24561,95 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 проживає у приміщенні кімнаті, площею 24 кв. м. адміністративної будівлі №3, що знаходиться на території військового містечка НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), яке не відноситься до житлових приміщень та не призначена для постійного проживання, у відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» «при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства».

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_1 є посередником між мешканцями та комунальними підприємствами, які надають послуги з утримання будинку та прибудинкової території, є виконавцем і замовником таких послуг (робіт). Протягом усього часу проживання переважна більшість мешканців військового містечка своєчасно та в повному обсязі сплачують на рахунок військової частини НОМЕР_1 щомісячний платіж за надані житлово-комунальні послуги. Водночас із цим, всупереч наведеним вимогам законодавства громадянин ОСОБА_1 тривалий час плату за надані йому комунальні послуги не здійснював, у зв`язку з чим, за ним перед військовою частиною НОМЕР_1 виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги на загальну суму 21473,85 грн. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Існування зазначеної заборгованості негативно впливає на стан розрахунків вказаної військової частини з відповідними комунальними службами (установами) м. Одеси, що може привести до нарахування штрафних санкцій та завдає збитки державі заподіяні в наслідок невідшкодування вартості спожитих комунальних послуг. Тим самим, державній установі в особі в/ НОМЕР_3 завдані збитки у розмірі 24561,95 грн. Приймаючи до уваги, що в/ч НОМЕР_1 є структурним підрозділом Збройних Сил України, керівництво яким здійснює Міністерство оборони України, фінансування, якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а також те що, відповідно до положень ст. 29 Бюджетного кодексу України, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а також те що, відповідно до положень ст. 29 Бюджетного кодексу України, доходи що утримуються від плати за послуги, що надаються бюджетними установами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, діями ОСОБА_1 державі в особі в/чА1785 фактично спричинена майнова шкода в розмірі 24561,95 грн., яка підлягає стягненню з нього в повному обсязі в дохід держави.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій просив застосувати до даних правовідносин позовну давність загальну та спеціальну, та відмовити у задоволені зустрічного позову Військовій частині НОМЕР_1 у повному обсязі, зазначивши, що Військова частина для обґрунтування своїх позовних вимог представив до суду: - Договір про відшкодування витрат за комунальні послуги; - Витяг з відомостей нарахування за спожиті комунальні послуги; - Розрахунки сум боргу з урахуванням індексу інфляції за 2010 - 2013 роки; - розрахунок відсотків по боргу за 2010 -2013 роки; - розрахунок пені боргу з 01 лютого 2010 року по 24 липня 2014 року.

Щодо договору про відшкодування витрат за комунальні послуги, то він без номеру, без дати; вказаний термін договору - 27 днів, крім того ОСОБА_1 його не підписував. А тому, жодні посилання на вказаний Договір, як на підтвердження договірних відносин між сторонами, як виконавцем та споживачем, обумовленої сторонами тарифної сітки за комунальні послуги, за період 2010-2014 роки, на нарахування пені, згідно його умов - є безпідставними.

Щодо Витягу з відомостей нарахування за спожиті комунальні послуги, то тарифи за використання електроенергії та водопостачання, які вказує в/ч НОМЕР_1 при нарахуванні оплати за надані комунальні послуги значно завищені, необґрунтовані, і не відповідають тарифам встановленим законодавством. Дане підтверджується, зокрема відповіддю з Філії «Інфоксводоканал» департамента роботи з абонентами від 11 листопада 2014 року, у якій наведені дійсні тарифи, за якими нараховується водопостачання в/ч НОМЕР_1 та водопостачання населенню. Таким чином, вартість електроенергії у Відомості в/ч НОМЕР_1 завищена у багато разів, немає даних про те, де взята інформація про кількість спожитої електроенергії, адже показання лічильників не беруться. А тому, нарахування виплат у розмірах вказаних у Відомості с необґрунтованими.

Щодо розрахунку сум боргу з урахуванням індексу інфляції за 2010 - 2013 роки; розрахунку відсотків по боргу за 2010 2013 роки; розрахунку пені боргу з 01 лютого 2010 року по 24 липня 2014 року, вбачається у зв`язку з тим, що тарифи по яким розраховувалася вартість оплати за комунальні послуги не відповідають встановленим законодавством, розрахунки по встановленню боргу не відповідають закону, що тягне за собою і невірний розрахунок індексу інфляції за 2010 - 2013 роки; відсотків по боргу за 2010 - 2013 роки. Не може іти мова і про пеню, адже Договір на який посилається в/ч НОМЕР_1 - по-перше фіктивний, по-друге не розповсюджується на вказаний період часу. Однак, в/ч А-1785 норми споживання встановлює сама без будь-якого обґрунтування. Всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» жодного договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не існує. Крім того, у квитанціях, згідно яких приймає оплату бухгалтерія військової частини не вказано за які саме послуги вона здійснюється, за який їх об`єм, не вказується і вартість кожного з виду комунальних послуг.

У наступні судові засідання представник Військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року зустрічний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду та продовжено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

У відповідності до Витягу з протоколу № 5 на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 травня 2003 року було затверджено закріпити за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 житлові кімнати АДРЕСА_1 , у військовому містечку № НОМЕР_2 .

Згідно Витягу з наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 грудня 2010 року №972 підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за частиною шостою, пунктом «б» (за станом здоров`я).

Під час звільнення з військової служби та розрахунку (26 грудня 2010 року) ОСОБА_1 було погашено всю заборгованість за користування комунальними послугами за час проживання у вказаному гуртожитку.

Після звільнення зі Збройних Сил України іншим житлом ОСОБА_1 забезпечений не був, тому і на даний час разом із сім`єю проживає на території військової частини НОМЕР_1 у кімнатах №3,4 у гуртожитку №1 військового містечка № НОМЕР_2 .

Станом на 14 листопада 2013 року на основі даних військової частини НОМЕР_1 за ОСОБА_1 нараховується заборгованість за спожиті комунальні послуги з тепло-, водо-, та електропостачання в розмірі 21473,85 грн.

Судом встановлено, що вказана сума нарахована неправомірно, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Оплату за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 здійснював безпосередньо до каси у військовому містечку за адресою проживання.

Однак, ОСОБА_1 було звернуто увагу на факт незрозумілих підстав нарахування оплати за житлово-комунальні послуги з боку в/ч НОМЕР_1 . На зібраннях, які проводились за ініціативою та участю командування в/ч НОМЕР_1 та представників командування Південного округу, представників КЕВ м. Одеса, мешканцями військового містечка, зокрема, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося надати калькуляцію щодо утворення сум нарахувань за житлово-комунальні послуги, також останній звертався з проханнями укласти договори на їх постачання. Однак, з боку військової частини НОМЕР_1 на вказані прохання була лише відмова.

Мешканцями військового містечка висувалося прохання до командування надати банківські реквізити для можливості безготівкового розрахунку. Однак, командування військової частини НОМЕР_1 ігнорувало ці прохання або відповідало відмовами та неможливістю відкриття рахунку.

Відсутність договірних відносин між сторонами, чіткого розуміння цін, тарифів, розрахунку оплати житлово-комунальних послуг є незаконним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В ст.1 вказаного закону вказується, що виконавець (надання житлово-комунальних послуг - автор) - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Обов`язок як споживача, так і виконавця послуг щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг випливає і зі змісту ст. ст. 20 Закону. При цьому пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону визначено, що споживач зобов`язаний укладати такий договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. З ч. 2 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Одночасно, статтею 26 Закону визначено, що договір про надання житлово-комунальних послуг повинен визначати ряд істотних умов договірних зобов`язань, серед яких: вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальну вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; порядок контролю та звіту сторін; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; тощо.

Форми типових договорів щодо надання житлово-комунальних послуг встановлені Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення».

Таким чином Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений прямий обов`язок виконавця та споживача житлово-комунальних послуг укласти відповідні договори про надання таких послуг згідно з типовим договором. З вказаного вбачається, що після набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги», між ОСОБА_1 , як наймачем приміщення та відповідачем як балансоутримувачем даного приміщення мали бути укладені відповідні договори в порядку встановленому законодавством України.

Однак, всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» жодного договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не існує. Вимогою для реалізації прав, обов`язків, відповідальності Виконавця і Споживача житлово-комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» є укладення між ними Договорів. А тому, ці права, обов`язки, відповідальність можуть реалізовуватись з моменту укладення Договорів. Тобто, про жодну заборгованість за відсутності договірних відносин мова іти не може.

В той самий час з 2011 року плата за проживання в кімнаті гуртожитку військової частини (житлово-комунальні послуги) неодноразово збільшувалась без будь-якого обґрунтування; повідомлення про нарахування такої плати, що надсилаються відповідачем не відповідають вимогам ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; повідомити позивачу про розмір тарифів та складові частини послуг, що надаються, відповідач відмовляється.

Крім того, у квитанціях, згідно яких приймає оплату бухгалтерія військової частини не вказано за які саме послуги вона здійснюється, за який їх об`єм, не вказується і вартість кожного з виду комунальних послуг.

У відповідності до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону споживачі мають право одержувати необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Також у ст. 32 вказаного Закону визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Платіжний документ може містити графи, в яких зазначаються суми до сплати за надані послуги, не проплачені повністю споживачем у попередній розрахунковий період. Платіжний документ не може містити графи, в яких зазначаються суми за оплату послуг, не передбачених договором, або суми доплат за надані послуги понад ті, що передбачені діючими тарифами.

Однак, відповідач вказаних статей 31, 32 Закону не дотримується, і не надає жодних розрахунків на підтвердження обґрунтованості нарахованого позивачу боргу, розміру тарифів, з яких виходив відповідач при наданні послуг та обрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Внаслідок зазначеного нарахування оплати за житлово-комунальні послуги позивачу з боку відповідача не відповідають встановленим у державі тарифам.

Представниками в/ч НОМЕР_1 наголошується, що тарифи на комунальні послуги для мешканців військового містечка № НОМЕР_2 , зокрема, і для ОСОБА_1 встановлені як для промислового підприємства, так, як статусу житлового приміщення немає жодна будівля на території військового містечка № НОМЕР_2 . Проте, відповідно до рахунку-фактури №16/1 та Акту про використану електроенергію, для гуртожитку, в якому проживає ОСОБА_1 , електроенергія надається як для населення за загальним обліком з електроплитами та або/ електроопаленням кл. 2. по вартості - за 1 КВт/год. 0,23 коп. (на лютий 2013 року).

Таким чином, тариф на основі якого представники військової частини розраховують суми оплати за електроенергію перевищує той, який встановлений для військової частини НОМЕР_1 ВАТ «Одесаобленерго», а розрахунки щодо оплати електроенергії є невірними, а тому незаконними.

Військова частина НОМЕР_4 для обґрунтування своїх позовних вимог представила до суду:

- Договір про відшкодування витрат за комунальні послуги;

- Витяг з відомостей нарахування за спожиті комунальні послуги;

- Розрахунки сум боргу з урахуванням індексу інфляції за 2010 - 2013 роки;

- розрахунок відсотків по боргу за 2010 - 2013 роки;

- розрахунок пені боргу з 01 лютого 2010 року по 24 липня 2014 року.

Що стосується договору про відшкодування витрат за комунальні послуги, то він без номеру, без дати; вказаний термін договору - 27 днів, крім того ОСОБА_1 його не підписував. А тому, жодні посилання на вказаний Договір, як на підтвердження договірних відносин між сторонами, як виконавцем та споживачем, обумовленої сторонами тарифної сітки за комунальні послуги, за період 2010-2014 роки, на нарахування пені, згідно його умов - є безпідставними.

Щодо Витягу з відомостей нарахування за спожиті комунальні послуги, то тарифи за використання електроенергії та водопостачання, які вказує в/ч НОМЕР_1 при нарахуванні оплати за надані комунальні послуги значно завищені, необґрунтовані, і не відповідають тарифам встановленим законодавством, що підтверджується відповіддю з Філії «Інфоксводоканал» департаменту роботи з абонентами від 11 листопада 2014 року, у якій наведені дійсні тарифи, за якими нараховується водопостачання в/ч НОМЕР_1 та водопостачання населенню.

Згідно Відомості - вказується вартість за воду на одну особу, однак не вказано, яка вартість 1 куб води - з січня 2010 року до липня 2013 року нарахування вартості збільшувалось з 8,59 грн. по 50, 78 грн., в той час як «Інфоксводоканал» повідомляє, що тарифи для населення в період 2009 - 2013 роки для жителів м. Одеси наступні - з 01 листопада 2008 року на водопостачання 2,20 грн. за 1 куб м, за водовідведення -1,40 грн. за 1 куб м.; з 01 лютого 2011 року за на водопостачання 2,52 грн. за 1 куб м, за водовідведення -1,596 грн. за 1 куб м.; з 01 березня 2012 року на водопостачання 2,736 грн. за 1 куб. м., за водовідведення -1,728 грн. за 1 куб м.

Тарифи для в/ч А-1785 - з 2008 року коливаються - на водопостачання 8 грн. за 1 куб. м., за водовідведення - 6 грн. за 1 куб. м. до водопостачання 8,568 грн. за 1 куб. м., за водовідведення - 6,324 грн. за 1 куб. м. в 2013 році. Отже, у Відомості вказано нарахування оплати за невірними тарифами.

Згідно Відомості - вказується вартість за 1 квт./год.: яка з січня 2010 року до липня 2013 року зросла з 0,62 грн. до 1,19 грн. Разом з тим зазначається кількість спожитої електроенергії. Де в/ч НОМЕР_1 взяла дані про використану ОСОБА_1 та його родиною в кількості КВт/год. - невідомо, а тому ці дані у Відомості не підтверджені. В той самий час згідно відповіді з ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» від 06 листопада 2014 року: вартість 1 квт/год. з 01.09.2006 по 01.02.2011 рр. сягає - 0,1872 грн. вартість 1 квт/год. з 01.04.2011 по 01.05.2012 рр. сягає - 0,2154 - 0,2802 грн. вартість 1 квт/год. з 01.05.2012 по 01.07.2012 рр. сягає - 0,2154 - 0,2802 грн. вартість 1 квт/год. з 01.07.2012 по 01.06.2014 рр. сягає - 0,2154 - 0,2802 (споживання до 800 кВг.)

Таким чином, вартість електроенергії у відомості в/ч НОМЕР_1 завищена, відсутні дані про те, де взята інформація про кількість спожитої електроенергії, адже показання лічильників не беруться. А тому, нарахування виплат у розмірах вказаних у Відомості с необґрунтованими.

Щодо розрахунку сум боргу з урахуванням індексу інфляції за 2010 - 2013 роки; розрахунку відсотків по боргу за 2010 2013 роки; розрахунку пені боргу з 01 лютого 2010 року по 24 липня 2014 року, вбачається у зв`язку з тим, що тарифи по яким розраховувалася вартість оплати за комунальні послуги не відповідають встановленим законодавством, розрахунки по встановленню боргу не відповідають закону, що тягне за собою і невірне розрахування індексу інфляції за 2010 - 2013 роки; відсотків по боргу за 2010 - 2013 роки. Не може іти мова і про пеню, адже Договір на який посилається в/ч НОМЕР_1 - по-перше фіктивний, по-друге не розповсюджується на вказаний період часу.

Відповідно до листа з Головного Квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, вбачається, що в зв`язку з виданням Наказу Міністерства оборони України від 17 травня 2013 року №322 «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, з метою недопущення двоякого трактування внесених змін та звуження соціальних прав військовослужбовців та членів їх сімей, надаю відповідні роз`яснення:

1. Зміни до Інструкції застосовуються, як для військовослужбовців, які проживають у спеціально пристосованих казармах побудованих за відповідною бюджетною програмою, так і для військовослужбовців, які з дозволу Міністерства оборони України проживають у нежилих приміщеннях, що за власні кошти військовослужбовців переобладнані (пристосовані) для їх тимчасового проживання.

2. У разі відсутності приладу обліку енергоносіїв, тепла, води застосовувати норми їх споживання затвердженні місцевими органами самоврядування у даному населеному пункті.

З урахуванням досліджених доказів і з вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 16, 322, 256, 257, 526 ЦК України, ст. 19, 20, 31, 32 Закон України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 223 - 224 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 укласти з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скасувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 21473,85 грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.