УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 08 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № , відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 18 800 грн для придбання товару, терміном до 08 лютого 2015 року зі сплатою 0,01 % річних.

18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ « ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу, відповідно до якого останньому відступлено право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № .

Відповідач порушив умови виконання договору, у зв'язку із чим станом 19 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 21 136,54 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 136,54 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано оригіналів документів, які б підтвердили укладання з відповідачем кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 08 лютого 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 200257005, за яким останній отримав кредит в розмірі 18 800 грн під 0,01 % річних на термін до 08 лютого 2015 року на придбання товару у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Відповідно до рахунка від 08 лютого 2013 року № 32 ОСОБА_3 було придбано у ОСОБА_4 тротуарну плитку на суму на 22 000 грн, за яку за квитанцією від 08 лютого 2013 року № 32 ОСОБА_3 було внесено аванс у розмірі 7 000 грн, за розрахунком заборгованість відповідача за договором станом на 19 травня 2014 року становить вказану у позові суму.

18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, за яким останньому було передано право вимоги за зазначеним кредитним договором, 26 грудня 2013 року на адресу відповідача позивачем надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором (а. с. 5-17).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом при розгляді справи було оглянуто оригінали документів, на підставі яких заявлено позов, при цьому відмінностей між ними та їх копіями, доданими до справи, не встановлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач відмовився від проведення почеркознавчої експертизи, а тому ним не спростовано укладання кредитного договору.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік О.В. Ступак