18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов'язання ОСОБА_5 знести самовільно встановлені малі архітектурні форми - кіоски, які розміщені впритул до фасадної стіни приміщення М-1, приміщення М1-1 за адресою: АДРЕСА_1.
Посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2013 року йому належить на праві спільної часткової власності нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: будівлі складу ВГМ № 2 з прибудовою М-1, М1-1, загальною площею 52 кв м. Іншим співвласником нерухомого майна є ОСОБА_6 - третя особа по справі. Приймаючи від продавця нерухоме майно з'ясовано, що поруч з фасадною стіною нежитлового приміщення М-1 та М1-1, на відстані менш ніж 0,10 м, з виходом на АДРЕСА_1, розташовані металеві конструкції малої архітектурної форми (далі - МАФ), що належали відповідачці, яка користувалась ними для ведення торгівельної діяльності.
24 січня 2014 року між ним, ОСОБА_4, та третьою особою ОСОБА_6 з одного боку та відповідачкою укладена угода, за умовами якої остання брала на себе зобов'язання в термін до 01 травня 2014 року закінчити використання МАФів, які встановлені з грубим порушенням будівельних та протипожежних норм, та прибрати їх, оскільки дозвільні документи на їх розташування за місцем, де вони встановлені, у неї відсутні. Угода підписана сторонами в присутності свідків. Станом на час розгляду справи відповідачка не виконує умови угоди, володіє та користується вказаними спорудами за відсутності у неї відповідних дозвільних документів від органів місцевого самоврядування на підтвердження права на користування чи володіння земельною ділянкою, на якій вони розташовані.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку про те, що права позивача на користування належним йому нерухомим майном не порушуються та він не є належним позивачем з правовідносин, які за наведених обставин фактично склались між Дніпропетровською міською радою та відповідачем ОСОБА_5

За змістом ст. 391 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843442/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина нежитлових будівель: будівля прохідної і диспетчерської літ. Н-2, н, н 1, н 2, загальна площа 47,5 кв м., убиральня літ. Д, гараж літ. У, Ф, Х, склад ділянки № 6 літ. С-1, загальною площею 76,3 кв м.

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 523 від 20 листопада 2013 року «Про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська» заплановано протягом 2014 року усунути наслідки порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська шляхом припинення функціонування та демонтування самовільно встановлених торговельних кіосків у місцях загального користування, у тому числі на зупинках громадського транспорту, зокрема: 1.1 по АДРЕСА_1.

Крім того, суди дійшли вірного висновку про те, що демонтування металевих конструкцій малої архітектурної форми, які встановлені з порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм, вирішується у іншому, передбаченому порядку, про що, зокрема, зазначено у рішенні виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №523 від 20 листопада 2013 року «Про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська».

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.М. Ситнік