Справа №591/4876/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1534/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року про задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла при примусовому виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2014 року

у справі позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_1, треті особи - Зарічний районний відділ м. Суми управління Державної міграційної служби України в Сумській області, комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, зняття з реєстрації та виселення,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року задоволене подання державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції.

Дозволено примусове проникнення державному виконавцю відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Жван А.О. до квартири НОМЕР_1, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, а саме - виселення ОСОБА_1. з квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити державному виконавцю відділу ДВС Сумського міського управління юстиції у задоволенні подання про примусове проникнення до квартири НОМЕР_1, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Вказує, зокрема, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення виконавця про проведення виконавчих дій він не отримував, а тому не міг забезпечити доступ виконавцю до квартири АДРЕСА_1. В матеріалах справи є копія конверту з відміткою про повернення у зв'язку із закінченням терміну зберігання, в якому була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження. Докази про отримання ним повідомлення про дату та час проведення виконавчих дій в матеріалах справи відсутні.

В оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на будь-які наявні в справі та досліджені судом докази, що підтверджували б вчинення ним умисних дій по перешкоджанню державному виконавцю у входженні до його житла.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_1. та його представника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, у ній викладених, державного виконавця Жван А.О. та представника стягувача ОСОБА_2., які заперечують проти скарги та вважають ухвалу суду вірною, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

07 липня 2015 року державний виконавець відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Жван А.О. звернулась до суду з поданням, в якому просила надати дозвіл на примусове входження до квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій, а саме: виселення ОСОБА_1. з вказаної квартири.

Подання мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС Сумського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №591/4764/14-ц від 23 жовтня 2014 року, виданий Зарічним районним судом м. Суми про виселення ОСОБА_1. з зазначеної квартири.

16 лютого 2015 року державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрите виконавче провадження, копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлені сторонам для відома та виконання.

20 лютого 2015 року державним виконавцем у телефонному режимі було повідомлено ОСОБА_1. про відкриття відносно нього виконавчого провадження. В порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» направлена постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією. ОСОБА_1. повідомив, що з'явиться до відділу ДВС після отримання вказаної постанови з відділу поштового зв'язку, про що складений акт державного виконавця.

26 березня 2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась до відділу ДВС Сумського управління юстиції за закінченням терміну зберігання.

02 квітня 2015 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача про те, що рішення суду не виконане.

08 квітня 2015 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1, на стук в двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, ОСОБА_1. за даною адресою з'являється дуже рідко, тому державним виконавцем в порядку ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» з метою профілактичного впливу до вхідних дверей прикріплено попередження з проханням з'явитись до відділу ДВС для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, про що було складено акт державного виконавця.

09 квітня 2015 року державним виконавцем направлено запит до адресно - довідкової служби щодо надання інформації про місце реєстрації боржника. Згідно отриманої відповіді, ОСОБА_1. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

09 квітня 2015 року державним виконавцем направлена до Сумського МВ УМВС України у Сумській області постанова про примусовий привід боржника на 20 квітня 2015 року. Згідно рапорту дільничного, під час телефонної бесіди ОСОБА_1. повідомив, що він на даний час перебуває у відпустці, яку проводить за межами м. Суми.

21 квітня 2015 року державним виконавцем направлено запит за місцем роботи ОСОБА_1. щодо надання інформації про термін його відпустки. Станом на 15 травня 2015 року відповідь до відділу не надходила.

Боржник жодного разу не з'явився до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції, станом на 6 липня 2015 року не виконав рішення суду про його виселення.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання та вимог чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень, а тому єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2. до Сумської міської ради, треті особи - Перша Сумська державна нотаріальна контора, ПАТ «Універсал банк», Сумська дирекція АБ «Укргазбанк», Сумська обласна дирекція «Райффайзен Банк Аваль», про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування встановлено факт постійного проживання на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2. зі спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом як такою, що своєчасно прийняла спадщину, на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1; на 19/100 часток житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3, житловою площею 96,1 кв. м, з надвірним спорудами: сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Д», огорожа НОМЕР_1-3, душ «Ж»; на грошові кошти, що знаходяться у банківських установах: ПАТ «Дельта банк», ПАТ «Універсал банк», після смерті її батька ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 червня 2014 року закрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1. ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1. на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 червня 2014 року у вищезазначеній справі. (а.с.59-63).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 жовтня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2. до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_1., треті особи - Зарічний районний відділ м. Суми управління ДМС України в Сумській області, КП «Сумижитло» Сумської міської ради, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, зняття з реєстрації та виселення визнано недійсним ордер на житлове приміщення №1609 від 27 червня 2013 року, виданий ОСОБА_1. згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №287 від 18 червня 2013 року на квартиру АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_1. з вказаної квартири.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2014 року та ухвала апеляційного суду Сумської області від 15 жовтня 2014 року залишені без зміни (а.с. 6, 64-67, 75-76).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 жовтня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1. про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2. до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_1. про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, зняття з реєстрації та виселення. ОСОБА_1. просив ухвалити у даній справі додаткове рішення про надання йому виконавчим комітетом Сумської міської ради іншого житлового приміщення (а.с.68).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 16 лютого 2015 року відкрите виконавче провадження № 46595104 по примусовому виконанню виконавчого листа №591/4764/14-ц від 23 жовтня 2014 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми на підставі рішення цього суду від 12 вересня 2014 року про виселення ОСОБА_1. з квартири АДРЕСА_1; наданий строк для добровільного виконання рішення - 15 днів з моменту винесення даної постанови.

Копія постанови направлена сторонам для відома та виконання рекомендованими листами. 26 березня 2015 року копія постанови, надіслана ОСОБА_1. за адресою спірної квартири, де він зареєстрований і яка зазначена у виконавчому листі, повернулась до відділу ДВС без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с. 7, 9, 10, 86-87).

Державний виконавець 20 лютого 2015 року в присутності представника стягувача по телефону повідомила боржнику про відкриття виконавчого провадження по його виселенню з квартири, про що складений акт. Вказану обставину підтвердив представник стягувача і не заперечив ОСОБА_1. (а.с. 8).

2 квітня 2015 року до відділу ДВС звернулась стягувач ОСОБА_2. з заявою про притягнення ОСОБА_1. до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду про його виселення (а. с. 88).

Державний виконавець 8 квітня 2015 року з стягувачем та її представником здійснили вихід за адресою спірної квартири, де проживає боржник, з якої він підлягає виселенню: АДРЕСА_1, за результатами якого був складений акт про те, що потрапити до квартири не вдалося, зазначено, що зі слів сусідів, ОСОБА_1. за вказаною адресою з'являється не часто, йому залишене попередження про явку до відділу ДВС для надання пояснень щодо невиконання рішення суду (а.с.12 - 14).

09 квітня 2015 року державний виконавець винесла постанову про примусовий привід боржника до відділу ДВС на 20 квітня 2015 року, яка була надіслана на виконання до Сумського МВ УМВС України в Сумській області (а.с.16).

Згідно рапорту дільничного інспектора міліції Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5. від 20 квітня 2015 року, в ході виконання приводу було проведено бесіду з ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_3. Під час телефонної бесіди з ОСОБА_1. стало відомо, що він перебуває у відпустці після зони АТО, де він перебував у відрядженні, відпустку проводить за межами м. Суми, через що не може з'явитися до відділу ДВС (а.с.17).

21 квітня 2015 року на адресу Сумського МВ УМВС України в Сумській області, де працює ОСОБА_1., державним виконавцем направлений запит про надання інформації, з якого числа ОСОБА_1. знаходиться у відпустці і якого числа відпустка закінчується, на що Сумський МВ відповіді не надав (а.с.15).

Вказані обставини боржник ОСОБА_1. не спростував.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 9 червня 2015 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла (а.с. 47).

Ухвалами Зарічного районного суду м. Суми від 8 липня 2015 року і від 31 липня 2015 року відкрите провадження у справах за позовами ОСОБА_1., відповідно, до виконавчого комітету Сумської міської ради про надання іншого житлового приміщення та до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_2. про стягнення грошових коштів (а.с.72-74).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року, відмовлено ОСОБА_1. в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду від 12 вересня 2014 року про його виселення до набрання чинності рішенням у справі за його позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради про надання йому іншого житлового приміщення (а.см.39-42, 70-72).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; у процесі виконання рішення за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових приміщень чи інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Згідно ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Передане для зберігання майно боржника видається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов'язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов'язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації частини майна боржника.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику. У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

У разі якщо особі, яка підлягає виселенню, має бути надано інше житлове приміщення, державний виконавець надсилає відповідному житловому чи іншому органу повідомлення про строк виконання рішення щодо надання такого приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого житлового приміщення державний виконавець складає відповідний акт і звертається до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не провадяться.

У разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

З вказаних норм закону вбачається, що при примусовому виконанні рішення суду про виселення державний виконавець має право звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла, з якого підлягає виселенню боржник.

Заперечуючи проти подання, боржник посилається на те, що він не вчиняв винних дій по недопущенню державного виконавця до спірної квартири, а тому має право на захист свого права на житло відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України, згідно яких кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Посилаючись на зазначене та на те, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, які як міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, боржник, в той же час, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду переконливих доказів про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Відповідно до п. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого ровадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Наявні в справі документи, судові рішення та пояснення осіб, які беруть участь у справі, безсумнівно дають підстави вважати, що ОСОБА_1. як боржник, знаючи про наявність судового рішення про його виселення з квартири та про відкриття виконавчого провадження, не мав наміру добровільно його виконувати, натомість звернувся з позовами до виконавчого комітету Сумської міської ради, стягувача ОСОБА_2. про відшкодування йому витрат, понесених на ремонт спірної квартири, наданої йому як працівнику міліції як службове житло міською радою, та з позовом до виконавчого комітету міської ради про надання йому житла в зв'язку з виселенням зі спірної квартири, належної ОСОБА_2., з заявою про відстрочку виконання рішення суду про його виселення, вважаючи це рішення незаконним, оскільки його було виселено без надання іншого житла.

Не спростував боржник і пояснення державного виконавця з цього приводу, надані в засіданні апеляційного суду, про те, що вона повідомляла йому по телефону про відкриття виконавчого провадження та про необхідність отримати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, надісланого йому поштою, чого він не зробив; про те, що дільничний інспектор повідомляв йому про наявність постанови про привід до відділу ДВС.

Про вказані обставини свідчить і те, що він звертався до апеляційного суду з заявою про зупинення провадження в даній справі до розгляду його апеляційної скарги на ухвалу суду від 28 липня 2015 року про відмову у відстрочці виконання рішення суду про його виселення, посилаючись на те, що якщо йому буде надана відстрочка, то виконавче провадження про його виселення буде зупинене (а.с. 38 - 42).

Таким чином, доводи боржника про те, що він не вчиняв винних дій по недопущенню державного виконавця до спірного житла, а тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення подання державного виконавця, є необґрунтованими і спростовуються доказами в справі.

З огляду на зазначене є необґрунтованими його посилання в апеляційній скарзі на те, що зі змісту п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 376 ЦПК України вбачається, що дозвіл на примусове проникнення до житла надається судом лише у разі умисних дій боржника, який перешкоджає виконавцю зайти в жиле приміщення чи інше володіння особи з метою виконання судового рішення, та на передчасність висновків суду про наявність правових підстав для примусового проникнення державного виконавця до його житла.

Враховуючи зміст частини п'ятої статті 124 Конституції України, частини першої статті 3, частини третьої статті 208 ЦПК України, згідно яких рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України, суд діяв в межах закону та не порушив права ОСОБА_1., посилання якого на статтю 12, п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункт 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, згідно яких ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду узгоджується з вимогами закону та матеріалами справи, на підставі яких суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що за відсутності у державного виконавця правових підстав для не виконання рішення суду про виселення, враховуючи дії боржника, які свідчать про відсутність у нього наміру виконувати рішення суду про виселення, примусове проникнення державного виконавця до житла боржника є єдиним можливим засобом виконання цього рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року про задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -