Справа № 369/1239/15-ц
Провадження № 4-с/369/33/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі: Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

В 2015 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії державного виконавця, мотивуючи це тим, що 15 жовтня 2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, була прийнята постанова відкриття виконавчого провадження № 45116588 на підставі виконавчого листа 369/4619/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 100 000,00 грн..

15 жовтня 2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, була прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження № 45116588.

Як зазначає скаржник, він отримав вищевказані постанови 03.12.2014 р.. А тому був позбавлений права в визначений державним виконавцем здійснити дії стосовно погашення боргу.

Скаржник вважає, що вищевказані постанови було ухвалено з порушенням норм чинного законодавства та його прав, тому просив суд: визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №45116588 від 15.10.2014 року. Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №45116588 від 15.10.2014 року.

В судове засідання представник скаржника не з»явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Скаргу підтримав та просив суд задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, була прийнята постанова відкриття виконавчого провадження № 45116588 на підставі виконавчого листа 369/4619/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 100 000,00 грн..

15 жовтня 2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, була прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження № 45116588.

Скаржник отримав вищевказані постанови 03.12.2014 р.. А тому був позбавлений права в визначений державним виконавцем здійснити дії стосовно погашення боргу.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 45116588 від 15.10.2014 року та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2014 року, були направлені скаржнику за зареєстрованим місцем проживання, на адресу: 08132., Київська, АДРЕСА_1. лише станом на 27.11.2014 року, дані обставини підтверджуються роздруківкою з офіційного сайту про відстеження пересилання поштових відправлень.

А тому скаржник був позбавлений права самостійно у визначений строк виконати рішення суду.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Стаття 19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Стаття 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Пн. 5, 6, ч. 3, ст.. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленному законодавством порядку та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Дослідивши повно та всебічно зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скаржника та про порушення його прав зі сторони державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції.

Керуючись ст. ст. 5, 11, 17, 19, 25, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 385-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №45116588 від 15.10.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Д. Д. Усатов