справа № 619/989/15-ц
провадження 2/619/745/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого судді Жорняк О.М.,

за участі секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2015 року представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою №1 від 11.09.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №92068 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 11.09.2013 року в сумі 25575,83 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що позивач намагався врегулювати питання погашення заборгованості відповідача, звертався до відповідача шляхом направлення листа-вимоги про погашення заборгованості за кредитом та відсотками №054-06/924 від 04.12.2014 року, який був залишений без відповіді та задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково та просив врахувати його важке матеріальне становище.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, з наступних мотивів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що 11.09.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №92068 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки.

Згідно розділу 1 зазначеного договору банк оформлює власнику рахунку - ОСОБА_1 платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та відкриває поточний рахунок НОМЕР_2 в гривні та здійснює його обслуговування.

У відповідності до додаткової угоди №1 від 11.09.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №92068 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 11.09.2013 року, ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 10000,00 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 11.09.2013 року по 10.09.2015 року із сплатою 32,0% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі.

Згідно п.5. кредитного договору моментом надання банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку.

На підставі виписки по рахунку НОМЕР_2 позичальника за період з 11.09.2013 року по 11.02.2015 року, датою здійснення операції за допомогою картки є 16.09.2013 року.

Згідно п.11 кредитного договору заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування нею, власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його картковий рахунок НОМЕР_3, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, як заробітна плата та інші виплати та надходження.

У відповідності до п. 6 кредитного договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів.

Відповідно до п. 7 кредитного договору власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Згідно ст.1046 ЦК України, право позикодавця на отримання від позичальника процентів від суми позики. Крім того статтею 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно п.19 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, штрафу, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

У відповідності до п. 14 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожен факт такого порушення у розмірі 100,00 грн.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено відповідачем 03.04.2014 року в сумі - 14,81 грн.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2 позичальника за період з 11.09.2013 року по 11.02.2015 року.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка станом на 10.02.2015 року становить 25575,83 грн., та складається з:

заборгованість за кредитом - 9888,00 грн.,

заборгованість за процентами за користування кредитом - 4156,16 грн.;

неустойка (штраф) за прострочення сплати кредиту - 1100,00 грн.;

неустойка (штраф) за прострочення сплати процентів - 7800,00 грн.;

сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 1970,26 грн.

сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 348,36 грн.

3% річних (згідно статті 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 260,88 грн.

3% річних (згідно статті 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими

грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 52,17 грн.

Відповідно до ч.1ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на приписи ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, застосувавши ст. 549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір неустойки, а саме стягнути неустойку за прострочення сплати кредиту в розмірі 220,00 грн. та неустойку за прострочення сплати процентів у розмірі 780,00 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ними своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.

Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 255 гривень 76 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.42 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» () заборгованість за додатковою угодою №1 від 11.09.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №92068 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 11.09.2013 року у сумі 17565 (сімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 83 (вісімдесят три) коп.

Стягнути з ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 255,76 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Жорняк