Справа № 199/3568/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур- Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позову, 01 серпня 2001 року позивач ОСОБА_2 вступив у шлюб з відповідачкою ОСОБА_1. Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося і фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, які мають істотне значення.

Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Позивач ОСОБА_2, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_1 в суді визнала заявлені позивачем вимоги. Підтвердила той факт, що між сторонами фактичні шлюбні відносини були припинені. Вважає що їх шлюб розпався остаточно і відновити його неможливо.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

Згідно свідоцтва про одруження (а.с. 5), 01 серпня 2001 року позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 606.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, 11 квітня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

Сторонами не оспорюється той факт, що вони припинили фактичні шлюбні відносини через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя, виховання та утримання родини, постійні конфлікти та сварки.

Оскільки докази на підтвердження часу, з якого сторони припинили фактичні шлюбні відносини, суду не надавалися, то така обставина судом не встановлюється.

Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Ухвалою суду від 05 червня 2015 року згідно вимог ст. 111 Сімейного кодексу, ч. 2 ст. 191 ЦПК України сторонам був призначений строк для примирення до 06 липня 2015 року і провадження у справі на цей час було зупинене. З процесуальної позиції сторін вбачається, що протягом зазначеного строку сторони не примирилися і позивач наполягає на розірванні шлюбу судом.

Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Як зазначено в ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу супечить інтересам позивача, що мають істотне значення, і позовні вимоги про розірвання шлюбу на підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі понесені останнім судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 01 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, актовий запис № 606, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :