У х в а л а

іменем україни

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до пологового будинку Рівненської міської ради про стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою пологового будинку Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з указаним позовом, в якому зазначали, що неналежне виконання медичними працівниками своїх професійних обов'язків під час прийняття пологів у ОСОБА_3, зокрема, неуважне вивчення лікарями її обмінної карти, несвоєчасне виявлення внутриматкових патологій та встановлення невірної тактики приймання пологів, призвело до інтранальної загибелі їхньої дитини чоловічої статі. Посилаючись на наведене, просили стягнути з пологового будинку по 50 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з пологового будинку Рівненської міської ради на користь ОСОБА_5 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_4 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі пологовий будинок Рівненської міської ради порушує питання про скасування судових рішень та вирішення питання по суті, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи); причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року вагітна ОСОБА_3 поступила у відділення патології вагітних жінок пологового будинку № 2 у м. Рівне у зв'язку з передчасним відходженням навколоплідних вод.

06 жовтня 2010 року у позивачки відбулись пологи із застосуванням кесарського розтину, в результаті чого було видалено мертвий плід.

За даними довідки комісії службової перевірки факту надання медичної допомоги ОСОБА_3, після поступлення останньої у стаціонар патології вагітних відповідальними працівниками пологового будинку була неуважно вивчена обмінна карта вагітної, у результаті чого не зазначена фібріома стінки дворогого уразу, аліментарна небезпека, вегетосудинна дистонія і не скликано консиліум лікарів для вирішення подальшої тактики ведення пологів. Після проведення ряду обстежень не скликаний консиліум лікарів для вирішення перегляду тактики ведення пологів через те, що не було прийнято до уваги дані УЗД. Лікарями Рівненського пологового будинку було порушено ряд нормативно-правових актів, що призвело до інтранатальної смерті плода при доношеній вагітності у термін 37 місяців.

У висновку судово-медичної експертизи № 2 Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи зазначено, що при вчасному встановленні тактики ведення пологів та її перегляду з участю консиліуму лікарів смерть зрілої доношеної дитини можна було попередити (а.с. 27).

За даними висновку комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 44,45/14, проведеної за клопотанням відповідача, до внутрішньоутробної загибелі плода призвів комплекс факторів, який включав: обтяжений гінекологічний анамнез (аномалія розвитку матки «дворога матка» з фіброматозними розростаннями у розі матки); ускладнення перебігу вагітності (сідничне передлежання плода, обвивання шиї плода пуповиною, передчасний розрив навколоплідних оболонок); неналежне надання медичної допомоги (неправильна тактика ведення вагітності у термін 37 тижнів, несвоєчасне діагностування респіраторного дистресу плода в другому періоді пологів, що призвело до проведення запізнілого кесарського розтину). Крім того, зауважено, що правильна лікарська тактика у термін вагітності 37 тижнів могла б попередити несприятливий кінець вагітності (інтранатальну загибель плоду). Отже, основним (ведучим) фактором з вказаного комплексу є неналежне надання медичної допомоги лікарями Пологового будинку Рівненської міської ради (а. с. 184-186).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що уповноваженими особами пологового будинку неуважно вивчено первинну медичну документацію, у результаті чого не був скликаний консиліум для вирішення питання про подальшу тактику ведення вагітності та пологів, що призвело до інтегральної асфіксії плоду, і це встановлено висновками комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, цим же висновком встановлено причинний зв'язок між неправомірними діями лікарів та смертю новонародженої дитини.

Розмір, зокрема моральної шкоди, визначений судом виходячи з фактичних обставин, доказів та з вимог розумності, справедливості й добросовісності. При цьому норми матеріального права, а також роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судами застосовані вірно.

Посилання у касаційній скарзі на відсутність причинного зв'язку між смертю новонародженої дитини позивачів та діями лікарів як на підставу звільнення від відповідальності є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. ст. 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу пологового будинку Рівненської міської ради відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від

19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Попович