Провадження № 2-з/201/291/2015
У Х В А Л А

20 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, а саме в межах ціни позову позивач просить накласти арешт на грошові кошти та будь-яке майно (рухоме, нерухоме, цінні папери, корпоративні права тощо), які належать відповідачам, в тому числі на праві спільної сумісної власності, та знаходяться у них або інших осіб.

Ухвалою Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 20.01.2010 заяву позивача задоволено та накладено арешт на майно відповідачів в межах заявлених вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 скасовано ухвалу Жовтневого районного суду від 20.01.2010 та передано питання на новий розгляд.

При вивчені заяви виявлено порушення заявником ст.ст.151,152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК України та зазначені розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не конкретизовано перелік майна, що належить відповідачам, на яке позивач просить накласти арешт.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська В.В. Батманова