УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.09.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на житло та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення.

Разом з позовною заявою представником позивач була подана заява про забезпечення позову, в якій останній просить заборонити Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та використання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що за наявною у позивача інформацією у вересні 2015 року відбудеться передача спірної квартири у найм іншим особам.

У випадку задоволенні позову у позивача виникне необхідність звертатись до суду для виселення нових наймачів, визнання договору найму недійсним.

Вивчивши заяву, матеріали справи, встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, якими фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Нормативно правовим обґрунтуванням позовних вимог ст.ст. 103, 106 ЖК України.

У позовній заяві позивач зазначає, що її померлий чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 не укладав договір найму квартири після смерті своєї матері наймача ОСОБА_5, позивач та її донька також ніколи не були зареєстровані в квартирі, визнання за ними права на користування квартирою є способом захисту, яке підлягає визнанню у судовому порядку.

Однієї з вимог позивача є зобовязання укласти договір найму житлового приміщення.

Вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб, про який зазначає представник, є нічим іншим, як ухвалення судом рішення по суті вимог позивача без розгляду справи по суті.

Крім того, будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі позивач не надає, а доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до необхідності предявлення нею нових позовів, є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ: