У х в а л а

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 вересня 2003 року, укладений Роздільською селищною радою та ОСОБА_3, та договір від 10 вересня 2007 року, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовували тим, що Роздільською селищною радою з ОСОБА_1 29 січня 2002 року і з ОСОБА_2 21 лютого 2002 року укладені договори оренди земельних ділянок для обслуговування торгових кіосків площею 0,0015 га і 0,0014 га відповідно. У подальшому, у порушення ст. 9 Закону України «Про оренду землі», селищною радою за договором купівлі-продажу від 18 вересня 2003 року відчужено земельну ділянку площею 0,0623 кв.м, до складу якої ввійшли частково земельні ділянки, що орендували позивачі.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року,

мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із відсутності підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу, оскільки позивачі не довели наміру та можливості викупити спірну земельну ділянку; Роздільська селищна рада, реалізуючи своє право власності на земельну ділянку, на законних підставах, продала її ОСОБА_3, а остання - ОСОБА_4

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар