У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Василевича В.С., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на рішення Рівненського міського суду від 18 грудня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю видавництва «Поділля», управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 18 грудня 2014 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі ПАТ КБ«Приватбанк») задоволено: звільнено з-під арештів, накладених 29 травня 2012 року ВП №36623781 державним виконавцем Дрильчук Н.В. відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, та 10 червня 2013 року ВП№37752853 державним виконавцем Ілюк Н.В. відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: квартиру загальною площею 65,90 кв.м житловою площею 39,00 кв.м, яка розташована за адресою: м. Рівне, вул. 6-та Гвардійська, 2 кв.159, та виключено з державних реєстрів заборону на відчуження за даними арештами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 243 грн. 60 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі представник управління Пенсійного фонду України в м. Рівне покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального права.

Вказував, що відповідно до п.12 ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобовязаннями із сплати єдиного внеску зобовязань із сплати податків, інших обовязкових платежів, передбачених законом, або зобовязань перед іншими кредиторами, зобовязання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобовязаннями.

Стверджував, що державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС при примусовому виконанні вимоги на користь УПФУ в м. Рівне про стягнення заборгованості було накладено арешт на майно ОСОБА_1

___________________________________________________________________________________________________

Справа №569/17073/14-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_7

Провадження № 22-ц /787/440/2015р. Суддя-доповідач ОСОБА_8

Зазначив, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Просив рішення Рівненського міського суду від 18 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, а справу розглянути без участі представника управління.

ОСОБА_1 та представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Представник відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представник ТОВ видавництва «Поділля», у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилися і причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов банку, звільняючи з-під накладених арештів квартиру боржника та виключаючи її з державних реєстрів заборон, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно станом на 28.12.2007 року перебувало в іпотеці згідно нотаріально посвідченого договору іпотеки. Не перевіривши наявність застави на майно боржника, провівши накладення на нього арешту державний виконавець порушила вимоги договору іпотеки, Закону України «Про іпотеку» та норм Цивільного кодексу України.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитної угоди № 0712/101 від 27.12.2007 року ОСОБА_1 29.12.2007 року отримав кредит у розмірі 50000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2012 року (а.с.8-11).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 29.12.2007 року уклали договір іпотеки № 0712/101/1, за яким надали в іпотеку належне їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65.90 кв.м, житловою площею 39.00 кв.м, розташовану за адресою: м. Рівне вул. 6-та Гвардійська, 2 кв.159. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 284 062 грн. 50 коп. (а.с.12-15).

29.05.2012 року державним виконавцем Дрильчук Н.В. відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження №36623781, при примусовому виконанні наказу №5019/1769 від 10.01.2013 року на користь ТзОВ видавництво "Поділля" про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки(а.с.4).

10.06.2013 року державним виконавцем Ілюк Н.В. відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження N37752853, при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу від 17.04.2013 року на користь УПФУ в м.Рівне про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки (а.с.5).

В звязку з наявністю заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» рішенням Рівненського міського суду від 12.09.2013 року (№569/3458/13ц) було звернуто стягнення на іпотечну квартиру (а.с.19,20).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» та ст.572 ЦК України, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель (заставодержатель) має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки (застави) переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 54 Закону України « Про виконавче провадження» заставодержатель має звернутися до суду із позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи, договір іпотеки був укладений 29.12.2007 року, а постанови про арешт майна та заборону на його відчуження винесені відповідно 29.05.2012 року та 10.06.2013 року, тобто значно пізніше після укладення договору іпотеки, а вартість предмета іпотеки не перевищує розміру заборгованості боржника перед банком (а.с.17).

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку , що іпотекодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника та обґрунтовано звільнив його з-під арештів накладеним державними виконавцями. За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: