Ухвала

іменем україни

12 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в Бериславському районі про визнання права на періодичний стаж та страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Бериславському районі про визнання права на періодичний стаж та страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що він перебував в трудових відносинах з Бериславським педагогічним училищем, звідки був звільнений 05 грудня 2006 року з посади викладача фізичного виховання за п. 3 ст.41 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 вересня 2007 року його було поновлено на роботі в Бериславському педагогічному училищі, відповідно до наказу від 09 жовтня 2007 року. Період з 05 грудня 2006 року по 08 жовтня 2007 року є часом вимушеною прогулу, який відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу. Крім того, відповідач при нарахуванні пенсії не зарахував йому заробітну плату за вересень 1994 року та липень, серпень, вересень 1995 року, застосувавши до неї коефіцієнт 5.6, замість врахування архівних довідок про фактично виплачену заробітну плату.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано право ОСОБА_4 на страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу за період з 05 грудня 2006 року по 08 жовтня 2007 року включно, виходячи з середньої заробітної плати 1188 грн 50 коп щомісячно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року в частині визнання права ОСОБА_4 на страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу за період з 05 грудня 2006 року по 08 жовтня 2007 року включно, виходячи з середньої заробітної плати 1188,50 грн щомісячно скасовано та закрито провадження у справі в цій частині. В частині стягнення з Управління пенсійного фонду України в Бериславському районі на користь ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 121,80 грн скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року і змінити рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги про права на страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу за період з 05 грудня 2006 року по 08 жовтня 2007 року включно, виходячи з середньої заробітної плати 1188,50 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та

Відповідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтями <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1432/ed_2015_04_08/pravo1/T052747.html?pravo=1>, 17 КАС України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1449/ed_2015_04_08/pravo1/T052747.html?pravo=1> визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів суб'єктів права у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб з суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У зв'язку з вищенаведеним до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органами місцевого самоврядування,їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 вересня 2007 року ОСОБА_4 було поновлено на роботі в Бериславському педагогічному училищі на посаді викладача фізичного виховання з 05 грудня 2006 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з вирахуванням податків та обов'язкових платежів в сумі 10 912,58 грн.

На виконання судового рішення наказом по Бериславському педагогічному училищі за №112-Л від 09жовтня 2007 року ОСОБА_4 поновлено на роботі з 05 грудня 2006 року.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), яка знаходиться в матеріалах справи, страховий стаж за період з січня 2007 року по жовтень 2007 рік відсутній.

З протоколу № 1061 від 01 жовтня 2014 року вбачається, що час вимушеного прогулу з січня 2007 року по жовтень 2007 рік не зарахований в страховий стаж позивача.(а.с.12)

Відповідно до Указу Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 «Про положення про пенсійний фонд України» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_03_18/pravo1/U384_11.html?pravo=1> основним завданням Пенсійного фонду України, зокрема є, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, забезпечення збору, інших коштів відповідно до законодавства та здійснення контролю за їх сплатою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що спір між сторонами з приводу здійснення органом владних повноважень (Управлінням Пенсійного фонду), делегованих йому законом функцій, щодо реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а є юрисдикцією адміністративного судочинства.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині визнання права ОСОБА_4 на страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу за період з 05 грудня 2006 року по 08 жовтня 2007 року включно, виходячи з середньої заробітної плати 1188,50 грн щомісячно та скасування в частині стягнення судових витрат, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів.

Що стосується зміни рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року, то воно не може бути предметом касаційного оскарження, оскільки судом апеляційної інстанції дане рішення скасовано та постановлено ухвалу із закриттям провадження у справі і надана належна правова оцінка фактичним обставинам у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в Бериславському районі про визнання права на періодичний стаж та страховий пенсійний стаж за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

О.М. Ситнік