У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту втрати джерела засобів до існування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій зазначала, що 23 серпня 1980 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 З моменту реєстрації шлюбу вони постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1, до смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя її чоловік - ОСОБА_5 перебував на обліку в УПФУ в м. Красноармійськ та Красноармійському районі Донецької області. Вона також перебуває як пенсіонер на обліку в УПФУ в м. Красноармійськ та Красноармійському районі Донецької області і розмір її пенсії на 01 квітня 2014 року складав 949 грн.

Заявниця зазначала, що вона втратила джерело засобів існування, оскільки проживає на одну пенсію, що значно нижче прожиткового мінімуму встановленого законодавством України. Щоб отримувати пенсію у зв'язку з втратою годувальника, їй необхідно встановити факт втрати джерела засобів до існування. У повторному шлюбі вона не перебуває, будь-якого господарства та інших джерел до існування не має.

Просила встановити факт втрати нею джерела засобів до існування після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2014 року заяву задоволено. Встановлено факт втрати ОСОБА_4 джерела засобів для існування після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 19 червня 2014 року скасовано, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що 23 серпня 1980 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, з яким вона проживала по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1, тобто

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3-5).

ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 4 623 грн 05 коп., ОСОБА_4 ніде не працює, є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмірі 949 грн (а. с. 7,8, 13, 14-16).

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право переходу на пенсію померлого годувальника мають непрацездатні члени сім'ї і вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону.

Також встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ як пенсіонер, якому призначена пенсія за віком на пільгових умовах за

Списком № 2, що передбачена ст. ст. 12-13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Право призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника у заявниці може виникнути тільки при досягненні 60 років відповідно до умов призначення пенсії за віком за ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 21-22).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявниця перебуває на обліку в УПФУ як пенсіонер, якому призначена пенсія на пільгових умовах за Списком № 2, а право призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника може виникнути тільки при досягненні нею 60 років.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Євтушенко О.І.