Справа № 373/2672/14-ц Головуючий у І інстанції Овдієнко К. М.
Провадження № 22-ц/780/2265/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 15.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Переяслав-Хмельницький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області, Виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, Комунальне підприємство «Виробниче управління житлово-комунального господарства», про усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 29 в будинку № 10 по вул. Набережній в м. Переяславі-Хмельницькому. Київської області та зобовязати Переяслав-Хмельницький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою вона зареєстрована разом з відповідачами. З 1999 року відповідачка ОСОБА_3 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, до якого переїхала проживати разом з дітьми в м. Київ, де вони проживають по даний час. З часу переїзду, ОСОБА_3 не сплачує комунальних послуг, не несе витрат по утриманню житла, не відноситься до нього як до свого постійного місця проживання. Будь-які особисті речі відповідачки та її дітей у квартирі відсутні.

При розгляду справи, ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов, в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою № 29 в будинку № 10 по вул. Набережній в м. Переяславі-Хмельницькому, Київської області шляхом вселення її та дітей до вказаної квартири, надання дублікату ключів від цієї квартири та визначення порядку користування спірною квартирою, а сааме, визначити що вона з дітьми користується окремою кімнатою в даній квартирі меншим розміром.

В обґрунтування вимог посилається на те, що вона з дітьми зареєстрована у спірній квартирі, яка не приватизована. Відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою, не надають їй ключів, без їх відому вона не може самостійно приїхати та перебувати у квартирі тривалий час. Власного житла вона не має, а за місцем реєстрації не проживає з поважних причин, так як має хвору дитину, яка відвідує спеціалізований дитячий заклад в м. Києві.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні їхніх позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила. Скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року в частині відмові в задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення. Зазначила, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог є незаконним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Переяслав-Хмельницького міскрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року в частині відмови ОСОБА_2Й в задоволенні позовних вимог скасуванню, з ухвалення по справі нового рішення про їх часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2012 року в повній мірі не відповідає.

Згідно з довідками (виписками з домової книги про склад сім»ї та прописку) від 29.09.2014 року № 2115 та від 26.12.2014 року № 3511, квартира АДРЕСА_1 належить Переяслав-Хмельницькій міській раді Київської області, і складається з трьох кімнат, житловою площею 48,20 кв.м. Особовий рахунок відкрито на імя ОСОБА_2 Окрім квартиронаймача у квартирі зареєстровані члени її сім»ї: діти - ОСОБА_3, ОСОБА_6 та неповнолітні внуки: ОСОБА_6 П П., ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В актах депутата Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 427 від 08.04.2014 року та № 459 від 28.09.2014 року зазначено, що в квартирі № 29. в будинку № 10 по вул. Набережній, в м. Переяславі-Хмельницькому, Київської області фактично проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Інші члени родини не проживають за вказаною адресою понад 15 років, не оплачують комунальні послуги та не обслуговують житло.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 разом з своєю дочкою ОСОБА_6. Інша дочка ОСОБА_3 після створення сімї, переїхала проживати до чоловіка в м. Київ, де народила двох дітей, хлопчика, який ходить до школи в м. Києві, та дівчинку що ходить до дитячого садка. Останній раз вона приїжджала до квартири два роки тому, причини її не приїзду їм невідомі.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_11, допитана судом в якості свідка, показала, що ні вона особисто, ні її мати не чинять сестрі будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою. Наталія після закінчення школи одружилася та переїхала проживати в м. Київ. Після розлучення, вона залишилася жити в м. Києві, в даний час перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_7, від якого народила двох дітей. Всі вони проживають у квартирі, що належить батькам співмешканця, по вул. Бажана, 28-а в м. Києві. ОСОБА_12 приїздила до них з дітьми та періодично проживала у квартирі, здебільшого влітку. В неї були свої ключі від квартири. З часу заселення, вони не змінювали замків, у квартирі є вільна кімната і вони не заперечують, щоб сестра з дітьми там проживала. Однак, два роки тому між ними виник конфлікт і сестра перестала їздити. Вважає, що в даний час в неї є поважна причина не проживання в м. Переяславі-Хмельницькому через захворювання меншої дитини, яка відвідує спеціалізований дитячий дошкільний заклад. Сестра не бере участі в ремонті та утриманні квартири. Вони з матір»ю вимушені сплачувати комунальні послуги за вивезення твердих побутових відходів виходячи з кількості всіх зареєстрованих у квартирі, а сестра не бере участі в цьому. Мати має намір приватизувати квартиру, тому хоче, щоб Наталія з дітьми виписалася.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сімї понад шість місяців у випадках, визначених в ч. 3 ст.71 ЖК України.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, яка була членом сім»ї квартиронаймача ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації у квартирі № 29, що в житловому будинку № 10 в м. Переяславі-Хмельницькому, Київської області впродовж двох років. Передбачені законом підстави, за яких жиле приміщення зберігається за нею понад шість місяців, відсутні.

Разом з ОСОБА_3 впродовж цього строку не проживають у квартирі і її малолітні діти, які зареєстровані у спірній квартирі.

ОСОБА_3 не довела в суді, що їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою з боку її матері та сестри.

Оскільки рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року не відповідає вимогам матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування спірною квартирою, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 задоволення її позовних вимог в цій частині скасувати, ухвалити по справі нове рішення про їх часткове задоволення.

Вимога ОСОБА_13 про зняття ОСОБА_3 та її малолітніх дітей з реєстрації за вказаною адресою, задоволенню не підлягає, так як визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання відповідачів за її позовом такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню, висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного позову є правильним.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 29, в будинку № 10 по вул. Набережній, в м. Переяславі-Хмельницькому, Київської області скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування квартирою № 29, в будинку № 10 по вул. Набережній, в м. Переяславі-Хмельницькому, Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 365,40 грн.

В решті, рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: