АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6512/15 Головуючий 1 інстанції Король Т.В.
Справа № 617/1285/15-ц Доповідач: Коваленко І.П. Категорія: спадкові
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Коровіна С.Г., Довгаль А.П.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Різниківської сільської ради Вовчанського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Різниківської сільської ради Вовчанського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_3, після смерті якого залишилася спадщина на земельну ділянку.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, у якому усе своє майно заповідав ОСОБА_1 Вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки не знала про існування заповіту, а тому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, оскільки судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Різникове Вовчанського району Харківської області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 7 квітня 2014 року Різниківською сільською радою Вовчанського району Харківської області (а.с.7).

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, у якому усе своє майно заповідав ОСОБА_1 (а.с.8).

Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 не зверталась.

Звернулась до суду з даним позовом 17 липня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що посилання позивача, як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини те, що вона не знала про існування заповіту, не відносить її до об'єктивних, непереборних, істотних труднощів.

Крім того, колегією суддів не приймаються посилання в апеляційні скарзі на те, що саме тимчасова окупація постійного місця проживання позивачки та її матері у м.Лисичанську у 2014 році тимчасово позбавила можливості перебувати в Україні і стала тією об'єктивною непереборною силою, яка завадила своєчасно, до спливу 6-місячного терміну для прийняття спадщини.

Так, із позовної заяви позивачки вбачається, що вона проживає: АДРЕСА_1. (а.с.2).

В судовому засіданні представник позивачки пояснила, що дійсно позивачка близько двох років проживає в м.Москва. Отже, яким чином тимчасова окупація м.Лисичанську у 2014 році завадила їй своєчасно, до спливу 6-місячного терміну, для прийняття спадщини, позивачкою не зазначено.

Крім того, в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - мати позивачки, пояснила, що вона періодично приїздила до брата - спадкодавця за його життя та після його смерті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -