Справа № 2-5713/11
РІШЕННЯ

іменем України

«21» травня 2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коньковій А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі відповідача - ОСОБА_2,

за участі представника третьої особи - Волкова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, де третя особа виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05 липня 2008 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб; від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач є бабусею малолітніх дітей.

Згідно довідки від 04 жовтня 2011 р., виданої головою квартального комітету № 24, разом із позивачем проживають: онучка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з березня 2011 р. відповідачі зловживають спиртними напоями, з даного часу вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, вони не працюють, долею дітей не цікавляться, матеріально їх не забезпечують.

Згідно акту дослідження матеріально - побутових умов від 20.09.2011 р. встановлено, що ОСОБА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2, не працює, санітарний стан житлового приміщення не задовільний, не прибраний, діти не доглянуті.

Наявність кутка для дитини, одягу, взуття, постільних належностей, іграшок, книг є у бабусі (позивача), кімната обладнана під дитячу АДРЕСА_1.

Взаємовідносини у сім'ї: батько, відповідач, зловживає спиртними напоями та не працює, мати, відповідач, зловживає наркотичними засобами, батьки вихованням дітей не займаються, вчиняють сварки та бійки, мати дітей знаходилась у міліції неодноразово, у зв'язку з чим діти знаходяться під опікою бабусі (позивача). Даним актом також зафіксовано прохання комісії, що складала акт, позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітній дітей.

Предмет позову становить вимога про позбавлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач - 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання запереч проти позову.

Відповідач -2 просила суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову, посилалася на те, що на даний час її поведінка у биту змінилася, вона виконує та виконуватиме батьківські обов'язки. Її діти доглянуті, нагодовані, на даний час відповідач -2 займається питанням дитячого садочку для дітей.

Представник третьої особи просив суд ухвалити рішення про задоволення позову повністю.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 05.07.2008 р. взяли шлюб, про що було видано відповідне свідоцтво; від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11

Діти мешкають разом із бабусею (позивач) та перебувають на її утриманні.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За положенням ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Утім, батьки дітей не виконують зазначених вище обов'язків; суд дійшов до такого висновку у тому числі на підставі пояснень свідків. Допитані у судовому засіданні свідки дали суду такі пояснення.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач - 1 зловживає алкогольними напоями, не працює; мати дітей сама дуже не доглянута.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що доводиться сестрою відповідачу -1.

Коли відповідачі мали одну дитину, то відповідач -1 за нею доглядала, коли завагітніла вдруге, то щу тоді було вирішено на що потратити грошові кошти. Після народження дитини почалися гуляння. Був час, коли відповідач -2 вирішила, що донька буде жити із батьком, а син із матір'ю. Утім, це тривало не довго. З цього питання зверталися до органу опіки та піклування. Думали, що мати дітей отямиться та її неблаговидна поведінка припиниться, утім, цього не сталося: у будинку безладдя, неприємний запах, брудні речі, найстарша дитина розбирається яке пиво краще, яке гірше, для дітей майже не було одягу, та дітей до їх бабусі забрали в тому, в чому вони були. Відповідно до пояснень даного свідка дітям, коли вони з батьками, які ведуть аморальний спосіб життя, не має покою.

Оскільки обов'язок щодо виховання дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а також враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вбачаються правові підстави для ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Разом з тим, приймаючи за поданим позовом рішення, враховується встановлення судом факту, що відповідач -1 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування з урахуванням віку дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується із дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Зазначені фактори розцінюються судом як ухилення відповідача-1 від виконання батьківських обов'язків, що є підставою в силу закону для позбавлення його батьківських прав.

При ухваленні даного рішення суд бере до уваги те, що відповідно до висновку Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 13.12.2011 р. визнано довільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_7 відносно їх неповнолітніх дітей.

В той же час, частково задовольняючи позов відносно вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та відмовляючи в її задоволенні в цій частині, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та судом на підставі пояснень відповідача -2 та позивача встановлено, що відповідач -2 змінює спосіб життя, виявила бажання повернутися до дітей, безпосередньо їх виховувати, дбати про дітей тощо, тому з урахуванням конкретних обставин даної справи, для суду наявні підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні вимоги позову про позбавлення батьківських прав відповідача -2 з попередженням відповідача-2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем - 2 батьківських обов'язків.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_13, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 51 грн. та оплатою витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 грн.

В задоволенні вимоги позову до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї