Справа № 520/2691/15-ц
Провадження № 2/520/2505/15
30.04.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,-
26.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 93 будинку № 125 по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що є власником вказаної квартири. Відповідач являється колишнім чоловіком доньки позивача. З січня 2014 року відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації. Факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які позивач оплачує особисто, у зв'язку із чим змушена звернутись до суду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтрує та просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2000 року № 205, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради, є власником АДРЕСА_1 /а.с. 12/.
З довідки /виписка з домової книги про склад сімї та прописку/ № 4 від 23.02.2015 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 8/.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється колишнім чоловіком дочки позивача, на підтвердження чого судом досліджено копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 /а.с. 7/, довідку № 4 від 23.02.2015 року /а.с. 8/, копію паспорту громадянки України ОСОБА_4 /а.с. 9/, копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року /а.с. 14/.
Крім того, з акту про не проживання і відсутність особистих речей, складеного 24.02.2015 року комісією у складі: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, слідує, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає ОСОБА_6, особистих речей та спального місця та інших ознак, що свідчили б про фактичне проживання за вказаною адресою не виявлено /а.с. 13/.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 3, 60, 158, 169, 212-215, 224-232 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 145, 147, 150 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 93 будинку № 125 по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі.
Вказане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.