№664/1453/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Цюрупинський районний суд Херсонської області

в складі:головуючого судді Бойко В.П.,

при секретарі Сорока М.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що Позивач є власником житлового будинку № 113 по вул. Крилова в м. Цюрупинську Херсонської області. За згодою колишнього власника будинку ОСОБА_4 14 березня 2007 року у будинку було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, що підтверджується відповідною відміткою у домовій книзі та довідкою виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 28 квітня 2015 року. З часу придбання будинку позивачем 26 червня 2008 року і до теперішнього часу відповідач жодного дня за місцем реєстрації проживання не проживав і речей відповідача у будинку не має. Після укладання договору купівлі-продажу попередні власники виїхали та знялись з реєстраційного обліку окрім Відповідача. Дана реєстрація спричиняє перешкоди в користуванні правом власності, що наявне у позивача. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про про причини неявки суд не повідомив. Був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення в газеті Вісник Олешшя (№53-54 (11121-22) від 02.07.2015 року).

Відповідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних ній даних чи доказів, (постановляє заочне рішення) проти чого позивач та представник позивача не заперечує.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що у 2008 році її чоловік придбав будинок у ОСОБА_4, що є дружиною відповідача. Після продажу будинку вона знялася з реєстрації, а відповідач добровільно це не зробив. ОСОБА_3 в будинку ніколи не проживав, його речей в будинку немає, його місце перебування невідоме.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 113 по вул. Крилова в м. Цюрупинську Херсонської області, що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВКМ № 117800 від 26 червня 2008 року. Відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірному жилому приміщенні з моменту укладання договору купівлі-продажу - з 26.06.2008 року, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає,його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає. Вищезазначене підтверджується довідкою голови вуличного комітету вул. Крилова м. Цюрупинська та довідкою Цюрупинського РВ УМВС в херсонській обл. від 22.06.2015 р.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Виходячи з правового аналізу вказаних правових норм право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Зазначене свідчить, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою). Отже, права членів сім'ї власника будинку (квартири) на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Відповідач не є членом сім'ї позивача, а позивач не надавав свою згоду на реєстрацію місця проживання чи перебування відповідача у будинку.

При переході права власності на житло закон не передбачив перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Таким чином, право відповідача на проживання у будинку похідне від права колишнього власника ОСОБА_4, членом сім'ї якої він був та за згодою якої його місце проживання було зареєстроване у буднику.

За таких обставин право користування будинком, як у колишнього власника ОСОБА_4, так і у відповідача припинилося внаслідок припинення права власності ОСОБА_4 у зв'язку з відчуженням будинку.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Виходячи з положень ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, власник право власності якого порушене або який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності будь-яким способом, що є адекватним його змісту, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Передбачені ст. ст.386, 391 ЦК України способи захисту порушеного права можуть бути реалізовані через ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, оскільки всі попередні власники спірного житлового будинку вибули, знялись з реєстраційного обліку окрім відповідача, що перешкоджає позивачеві здійснювати право власності на будинок і відповідач жодним чином не претендує на користування житловим будинком, то його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З цих підстав останнього належить зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК УРСР, виконавши вимоги статей 119, 120 ЦПК України, керуючись статтями 3, 15, 114, 136 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням-будинком № 113 по вул. Крилова в м. Цюрупинську Херсонської області.

належного ОСОБА_2 на праві власності.

Судові витрати віднести на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня винесення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя В.П.Бойко