У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Попович О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Іршанської селищної ради, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом та просила визнати недійсним заповіт, що складений 28 лютого 2012 року ОСОБА_7, мотивуючи тим, що зміст заповіту не є реальним до виконання, заповітом не визначено обсяг конкретного майна, яке заповідається, а також не визначено конкретний спосіб розпорядження спадковим майном, заповіт містить неясності та суперечності, тобто його зміст не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02 грудня

2014 року у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову

ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності її позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що заповіт, складений ОСОБА_7 28 лютого 2012 року, є нікчемним з моменту його укладення, оскільки зміст заповіту суперечить Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та складений так, що розпорядження заповідача викликає незрозумілості чи суперечки після відкриття спадщини. З огляду на положення ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним та додаткове визнання його недійсним не вимагається.

Проте у повному обсязі погодитись із висновком суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,2, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року ОСОБА_7, мати позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, склала заповіт, посвідчений секретарем Іршанської селищної ради Вородарсько-Волинського району Житомирської області, яким розпорядилась належним їй майном на користь декількох спадкоємців, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, онуків та інших осіб, які будуть доглядати її до смерті та організовувати її похорон, без зазначення конкретних прізвищ цих осіб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

05 червня 2014 року ОСОБА_4 подана заява про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 30 вересня 2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом та на обов'язкову частину у спадщині на ім'я ОСОБА_3, оскільки заповіт виконати неможливо через те, що його текст є незрозумілим для виконання, тобто не відповідає вимогам закону.

Як пояснювала приватний нотаріус ОСОБА_5, заповіт містить дані про нерухоме майно - квартиру та гараж, які можна ідентифікувати як спадкове майно, але зазначення в заповіті посилання на інше майно та інших спадкоємців є незрозумілим та унеможливлює виконання в іншій частині.

Отже, суд першої інстанції при ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог, а апеляційний суд, пославшись на те, що заповіт, посвідчений ОСОБА_7 28 лютого 2012 року, є нікчемним у повному обсязі з моменту його укладення, а тому додаткове його визнання недійсним не вимагається, у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не повно встановили фактичні обставини справи, не звернули увагу на те, що нотаріус визнавав, що виконати заповіт неможливо лише в окремій частині, не дослідили матеріали спадкової справи, не визначились із правовою нормою, яка підлягає застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 грудня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Попович