АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2569/15 Справа № 194/1108/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальчук В. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Прозорової М.Л., Макарова М.О.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором, заборгованості за відсотками нарахованих за користування кредитом, пені та штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 червня 2008 року, між ОСОБА_2 (надалі Позичальник) та Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (в даний час Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк"Надра"-далі Банк), укладено Кредитний договір №834178/МБ, відповідно до якого, Банк надав Позичальнику Кредит в розмірі 42000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9% річних.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконав.

Станом на 22.08.2014 року заборгованість складає: 93120,68 гривень, в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту - 36552,84 грн.;

- заборгованості по відсоткам - 28688,99 грн.;

- пені 12684,71 грн.;

- штрафу 15194,13 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 10 червня 2008 року, між Банком та ОСОБА_3 (далі Поручитель), було укладено договір поруки №8341/МБ-П (далі-Договір поруки).

Відповідно до п.п.1.1-1.5. вказаного договору поруки, Поручитель поручався перед Кредитором за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору, у повному обсязі відповідати перед Банком, як солідарні боржники.

З посиланням на ст.ст.526, 530, 543, 554, 612, 625, 1050 ЦК України просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, та ОСОБА_3, вказану кредитну заборгованість .

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк"Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором, заборгованості за відсотками нарахованих за користування кредитом, пені та штрафу - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк"Надра" заборгованість по споживчому кредиту №834178/МБ від 10 червня 2008 року, станом на 22 серпня 2014 року, в розмірі заборгованості за сумою кредиту 36552 (тридцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) гривень 84 копійок, заборгованості по відсотках в розмірі 28688 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 99 копійок, а всього загальну суму 65241 ( шістдесят п'ять тисяч двісті сорок одну) гривень 83 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду змінити в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, визначити суму заборгованості по відсоткам у розмірі 4907,00 грн.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за сумою кредиту 36552,84 грн., розміру стягнутих судових витрат в розмірі 652,42 грн. та відмови в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення штрафів та пені, стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку - не оскаржується, апеляційним судом в цій частині воно не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з з ОСОБА_2 за сумою кредиту та заборгованість по відсоткам, районний суд виходив з їх доведеності належними та допустимими доказами та обгрунтованості.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2008 року, між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (в даний час Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк"Надра"), укладено Кредитний договір №834178/МБ, відповідно до п.1.1 якого, Банк надав Позичальнику Кредит в розмірі 42000 гривень, п.1.2 кредит наданий строком по 9 червня 2011 року, п.1.3 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9% річних.

Відповідно до п.4.1 Позичальник щомісяця повертає кредит та сплачує відсотки, щомісячна мінімальна сума платежу становить 1566 гривень повинна вноситись до 10 числа поточного місяця.

Відповідно до розділів №6, №9 Кредитного договору, Позичальник у разі порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачує пеню (а.с.10-12).

Відповідно до умов договору, Банк передав Позичальнику відповідно до меморіального ордера №78 від 10 червня 2008 року грошові кошти, в сумі 42000 гривень (а.с.17).

В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, 10 червня 2008 року, між Банком та ОСОБА_3, було укладено договір поруки №8341/МБ-П.

Відповідно до п.п.1.1-1.5. Договору поруки, Поручитель поручався перед Кредитором за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору, у повному обсязі відповідати перед Банком, як солідарні боржники (а.с.18).

З розрахунків встановлено, що заборгованість за кредитом ; складає: 93120,68 гривень, в тому числі:

- заборгованість за сумою кредиту - 36552,84 грн.;

- заборгованості по відсоткам - 28688,99 грн.;

- пені - 12684,71 грн.;

- штрафу - 15194,13 гривень (а.с.13-16).

Таким чином, місцевий суд вірно встановив, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором не виконує, кредитні кошти не повертає, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, та такий факт сторони по справі не оспорюють.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

З врахуванням зазначеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам підлягає до задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в основному зводяться до заперечення проти надмірного нарахування банком заборгованості по відсоткам за користування кредитом вже після спливу строку дії договору, однак вказані доводи апеляційної скарги колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони суперечать ч.4 ст.631 ЦК України, відповідно до якої, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

При цьому, нарахована позивачем заборгованість із сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідає умовам кредитного договору та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини, розмір якої відповідачкою належними та допустимим доказами не спростований.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: