АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 673/381/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1233/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

12 березня 2015 року ОСОБА_2, звертаючись в суд із зазначеним вище позовом вказувала, що відповідно до наказу №336 від 30 грудня 2013 року вона з 08 січня 2014 року була прийнята на посаду директора Волоського НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад». Наказом №63-нк від 12 лютого 2015 року її було звільнено із займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором. ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно із наказом №83 від 28 квітня 2014 року відповідачем, на підставі звернень батьків та вчителів Волоського НВК, було проведено перевірку організації навчально-виховного процесу цього закладу, однак з наказом про проведення перевірки та ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Категорія: 53,54

Доповідач: Варвус Ю.Д.

з підставою її проведення позивачка ознайомлена не була. За результатами перевірки наказом №89 від 14 травня 2014 року на неї було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани та визначений строк для усунення виявлених недоліків до 25 травня 2014 року. При цьому, в порушення вимог ч.1ст.149 КЗпП України, адміністрація відділу освіти наполягала на наданні нею пояснень 15 травня 2014 року, тобто після застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, згідно з наказом №105 від 04 червня 2014 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те ж саме порушення трудової дисципліни. Крім того, без дотримання вимог трудового законодавства, згідно з наказом №353-н від 19 листопада 2014 року їй було оголошено догану відповідно до довідки про наслідки перевірки Волоського НВК Департаментом освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації. Як підставу для накладення вказаних дисциплінарних стягнень ОСОБА_2 наводить упереджене ставлення до неї працівників відділу освіти та прагнення їх у будь-який спосіб звільнити її з посади. Вона вказує, що наказом №270-нк від 19 вересня 2014 року відповідач звільнив її за прогул без поважних причин, проте 22 вересня 2014 року вказаний наказ ним же було визнано недійсним. Позивачка стверджує, що відповідач, неодноразово накладаючи на неї дисциплінарні стягнення за одні і ті ж порушення трудової дисципліни, не встановивши належним чином доведеність її вини, діяв всупереч трудовому законодавству. На підставі викладеного просила визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації від 12 лютого 2015 року №63-нк про її звільнення з посади директора Волоського НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» та поновити її на вказаній посаді.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року позов задоволено. Скасовано наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації від 12 лютого 2015 року №63-нк про звільнення ОСОБА_2 з посади директора Волоського НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад». Поновлено її на зазначеній посаді. Стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого по 14 травня 2015 року в розмірі 8753,85грн. Стягнуто з відповідача на користь держави 243,60грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відділ освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. Судові витрати повязані з поданням апеляційної скарги, стягнути з позивачки. Зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не погоджується з позицією суду, щодо застосування до позивачки двох дисциплінарних стягнень за одне правопорушення. Стверджує, що ст.149 КЗпП України не передбачає необхідності вручення працівнику наказу про оголошення догани. Апелянт не погоджується з висновком суду, що зі змісту наказу №353-нк від 19.11.2014р. не вбачається, які саме порушення трудової дисципліни стали підставою для притягнення її до відповідальності, тоді коли у наказі вони чітко перераховані. Не погоджується із висновком суду, щодо порушення порядку проведення засідання профспілкового комітету Волочиського НВК на якому було прийнято рішення про звільнення позивачки із займаної посади та не погоджується, що зміст наказу про звільнення суперечить змісту подання.

Апеляційна скарга відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 08 січня 2014 року працює директором Волоського НВК „Загальноосвітній навчальний заклад І-Ш ст.- дошкільний навчальний заклад. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації №63-нк від 12 лютого 2015 року вона звільнена з займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладений на неї трудовим договором.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та поновлюючи її на роботі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності в діях позивачки систематичного невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, тому підстав для звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у відповідача не було.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Зокрема, у справі про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає винні дії працівника та невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, на укладення якого була його вільна згода.

Аналізуючи накази №89 від 14 травня 2014 року та №105 від 04 червня 2014 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до позивачки було застосовано два дисциплінарних стягнення догани за неналежне виконання посадових обовязків за одні і ті ж порушення, які були виявлені в процесі перевірки роботи навчального закладу з 29 квітня по 08 травня 2014 року та 26 травня 2014 року, що є порушенням вимог ст.149 КЗпП України.

Згідно з наказом №353-н від 19 листопада 2014 року позивачці знову було оголошено догану по результатах перевірки діяльності відділу освіти, молоді і спорту Деражнянської районної державної адміністрації, однак зі змісту наказу не вбачається, які саме порушення позивачкою трудової дисципліни стали підставою для повторного притягнення її до дисциплінарної відповідальності, перераховані недоліки, які були виявлені відповідачем раніше проведеними в Волоському НВК „Загальноосвітній навчальний заклад І-Ш ст.- дошкільний навчальний заклад перевірками та зазначеними в наказах №89 від 14 травня 2014 року та №105 від 04 червня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за порушення в організації навчально-виховного процесу та ведені діловодства.

З наказу №№63-нк від 12 лютого 2015 року також не вбачається за які конкретно порушення трудових обовязків на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді звільнення з займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи тривалу відсутність позивачки на роботі, у звязку з неодноразовим перебуванням її на стаціонарному лікуванні, відсутність методичної допомоги позивачці зі сторони відповідача щодо організації навчально-виховного процесу, ведення ділової документації та організації управлінської діяльності у навчальному закладі, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що позивачкою накази про оголошення догани не оскаржувалися, тому правова оцінка повинна була надаватися лише наказу про звільнення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при оскаржені до суду наказу про звільнення з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України суд зобовязаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус