Справа №2/359/1400/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

12 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Величка В.П.,

при секретарі судового засідання Шукало М.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третя особа ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Бориспільської міськради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з необхідністю додаткового часу для обґрунтування його мотивувальної частини, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до ОСОБА_4 на строк 1 рік та на зворотній вїзд в Україну неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів для неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України без згоди батька, ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

З мотивованим рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 18.05.2015р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_6

Справа №2/359/1400/2015

359//3570/15-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Величка В.П.,

при секретарі судового засідання Шукало М.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третя особа ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Бориспільської міськради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який за рішенням суду, було розірвано 25 грудня 2012 року. Від шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_5.

Вказувала, що малолітня дитина після розлучення проживає разом з нею. Також повідомила, що не знає де на даний час перебуває батько доньки. Зазначила, що матеріально він доньку не підтримує. 26 квітня позивачка уклала новий шлюб, з громадянином ОСОБА_7, тому вона бажає виїхати з донькою до ОСОБА_4, в тому числі для лікування доньки.

Тому Позивачка звернулась в суд з проханням в судовому порядку отримати дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України до ОСОБА_4 та просила надати дозвіл на виготовлення проїзного документу на дитину.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання на зявився, повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті « Урядовий курєр» від 30 квітня 2015 року № 79.

Третя особа в судовому засіданні також не заперечувала проти позову.

Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 7 вересня 2002 року до 25 грудня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому у шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.8-9).

Згідно медичної документації, наявної в матеріалах цивільної справи малолітня дитина позивачки та відповідача часто хворіє.

Факт потреби в оздоровленні дитини на морі підтверджується консультаційним висновком лікаря від 15 травня 2014 року (а.с.10).

Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч. 4 цієї ж статті фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 18 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Право на свободу пересування має первинне закріплення у ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 313 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обовязків батьків відносно дитини. Проте, таке своє право, зокрема щодо спільної поїздки з дитиною на відпочинок за кордон, позивачка реалізувати не може по причині відсутності згоди відповідача і, як вбачається з листів МЗС України, фактичної неможливості отримання такої згоди.

Відповідно до сі. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи встановлено, що місце відповідача невідоме, він не піклується про дитину та матеріально на забезпечує доньку, а тому у позивачки наявні перешкоди для отримання дозволу на виїзду дитини закордон, враховуючи при цьому стан здоровя дитини.

Вказані обставини впливають та безпосередньо повязані з порушенням прав та законних інтересів позивачки та її неповнолітньої дитини у здійсненні їх конституційного права на вільне пересування за межі держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до ОСОБА_4 на строк 1 рік та на зворотній вїзд в Україну неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів для неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України без згоди батька, ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня оголошення судового рішення.

Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.05.2015р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_6