Справа № 1513/2709/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу

за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача

Виконавчій комітет Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

06.09.2012 року ОСОБА_3 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення боргу в розмірі 18826 гривень, відповідно до розписки про отримання грошових коштів, без номеру та дати.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_4 борг в сумі 17326 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що з грудня 2011 року по 28 серпня 2012 року він працював у гр-на ОСОБА_4 у якості пастуха та охоронця. За вказану працю ОСОБА_4 повинен був сплачувати йому заробітну платню в розмірі 1000 гривень щомісячно. Крім цього у листопаді 2011 року ОСОБА_3 придбав у гр-на ОСОБА_5 будівельні матеріали на суму 2736 гривень, передавши їх ОСОБА_4, який, у свою чергу, зобовязався повернути йому вартість вказаних будівельних матеріалів. 28.08.2011 року ОСОБА_4 частково розрахувався з позивачем за працю пастуха та охоронця і за вартість дизельного пального, виплативши 4000 гривень, залишись винним ще 14590 гривень у якості заробітної платні, та 2736 гривень вартості будівельних матеріалів. Оскільки грошей у ОСОБА_4 не було, він написав ОСОБА_3 боргову розписку, у якій зазначив, що винен позивачу 16500 гривень та 150 літрів дизельного пального. Однак, у подальшому, ОСОБА_4 відмовився виплачувати позивачу борг вказаний у розписці, що і стало приводом для звернення до суду з позовом. Також позивач зазначив, що усі виправлення та дописки у тексті розписки було зроблено ОСОБА_4

На підставі викладеного ОСОБА_3 просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 позов не визнали у повному обсязі та пояснили наступне.

ОСОБА_4 мешкає у с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області та має фермерське господарство у якому розводить домашню худобу. У 2011-2012 році ОСОБА_4 декілька разів запрошував свого далекого родича Івановича і останній допомагав йому виконувати певні роботи у фермерському господарстві. При цьому за виконану роботу ОСОБА_4, після кожного разу, розплачувався з позивачем у повному обсязі. Приблизно у серпні 2012 року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 1050 гривень та 150 літрів дизельного пального, про що написав відповідну розписку. Через деякий час ОСОБА_4 виплатив позивачу 4000 гривень, у якості повернення боргу та компенсації вартості дизельного пального, однак останній відмовився повертати або знищувати боргову розписку і став вимагати ще грошей. У борговій розписці, яка надана суду у якості підтвердження наявності боргових зобовязань, містяться дописки, а саме цифра «0» виправлена на цифру «6» та у кінці суми дописана ще одна цифра «0».

На підставі викладеного відповідач та його представник просять суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник виконавчого комітету Фурманівської сільської ради, Кілійського району, Одеської області ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що довідка № 266 від 28.08.2012 року була складена виключно зі слів ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що літом 2011, або 2012 року, він декілька разів проходячи біля фермерського господарства, яке належить ОСОБА_4, бачив, що там працює ОСОБА_3 Однак чи було ОСОБА_3 офіційно оформлено працівником у ОСОБА_4 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно з розпискою від 28.08.2012 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 будівельні матеріали на загальну суму 2736 гривень /а.с. 5/.

У довідці Виконавчого комітету Фурманівської сільської ради, Кілійського району, Одеської області № 266 від 28.08.2012 року зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований та мешкає на території Фурманівської сільської ради за адресою: с. Фурманівка, вул. Комсомольська, № 24, займався трудовою діяльністю у громадянина ОСОБА_4, з 25.12.2010 року по 22.08.2011 року /а.с. 8/.

У розписці без номеру та дати наданою позивачем вказано наступне: «Я ОСОБА_4 должен ОСОБА_8 16500 гр и 150 л соляры.» та підпис /а.с. 79/.

Згідно з висновком судово-технічної експертизи документів № 3886/03 від 15.10.2014 року текс боргової розписки б/д, складеної від імені ОСОБА_4, наступного змісту: «Я ОСОБА_4 должен ОСОБА_8 16500 гр и 150 л соляры.» та підпис виконано рукописним способом за допомогою пишучого приладу, заправленого пастою для кулькових ручок. Рукописний текст наданої на експертизу розписки б/д, складеної від імені ОСОБА_4, було змінено на нині існуючій текст: «Я ОСОБА_4 должен ОСОБА_8 16500 гр и 150 л соляры.», шляхом дописки на вільному місці другої цифри «0» до існуючого раніше цифрового запису «1650» /а.с. 74-76/.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що розписка б/н, складена від імені ОСОБА_4, яку надано суду позивачем на підтвердження укладення договору позики та його умов, містить зміни та дописки, а належних доказів, які б підтверджували, що ці зміни та дописки було зроблено саме відповідачем суду не надано.

Таким чином суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 59 ЦПК України позивачем не надано суду належних доказів виникнення між сторонами боргових зобовязань, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 17326 гривень боргу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського

районного суду

ОСОБА_9