Провадження №2/522/6533/15
Справа № 522/9836/15-ц
04 червня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Івченка В.Б.,
при секретарі - Січінава М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,
28.02.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено у повному обсязі та вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAIHATSU, модель: TERIOS, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, №кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Проте, Першим Київським ВДВС ОМУЮ було накладено арешти та оголошено у розшук вищезазначений автомобіль. Цей факт унеможливлює виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2012 року, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 10.06.2008 року, а постанови про накладення арешту та оголошення розшуку були винесені 2011-2014 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2.
Крім того, 28.02.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено у повному обсязі та вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAIHATSU, модель: TERIOS, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2.
Тобто, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати рішення Індустріального районним судом м. Дніпропетровська від 28.02.2012 року.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту.
Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що вищезазначені арешти, накладені Першим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, унеможливлюють виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2012 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2, Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню у повному обсязі.
Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України та ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про заставу», суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.