АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У вересні 2014 року УПФ України в Шевченківському районі м. Києва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в УПФ України в Шевченківському районі м. Києва на пенсійному обліку перебуває та отримує пенсію за віком, як державний службовець, ОСОБА_2 За період з 1 січня 2010 року по 31 травня 2013 року у зв'язку з рахунковою помилкою у відповідача виникла переплата пенсії у сумі 898,79 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензійний лист №12920/07 від 6 серпня 2014 року про виникнення переплати пенсії. Враховуючи те, що на теперішній час зазначена сума в добровільному порядку відповідачем не повернута, позивач просив стягнути з неї переплачену пенсію за період за період з 1 січня 2010 року по 31 травня 2013 року у розмірі 898,79 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Шевченківському районі м. Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача борг у розмірі 898,79 грн.

Апелянт, зокрема, посилається на те, що суд помилково не врахував тієї обставини, що переплата пенсії відбулася у зв'язку з рахунковою помилкою при її нарахуванні.

_________________________________________________________

Справа № 761/27685/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6927/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Представник УПФ України в Шевченківському районі м. Києва, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в УПФ України в Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУ ПФ України в м. Києві № 546 від 14 травня 2014 року, за період з 1 січня 2010 року по 31 травня 2013 року відповідачу було переплачено пенсію у розмірі 898,79 грн. Переплата виникла внаслідок рахункової помилки (а.с. 3).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_2 6 серпня 2014 року був надісланий претензійний лист № 12920/07 про відшкодування переплати пенсії у розмірі 898,79 грн. в добровільному порядку (а.с. 4).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не було доведено наявності таких підстав для повернення коштів, як рахункова помилка або недобросовісність з боку пенсіонера.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст. 1215 ЦК України вбачається, що надміру виплачені суми, у тому числі пенсії, повинні бути повернені, якщо їх виплата стала результатом рахункової помилки (наявність якої має бути доведена позивачем) або несумлінності одержувача.

Відповідно до положень ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 викладено таку правову позицію: безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

На підставі аналізу наведених положень законодавства, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, вірно визначив, що стягнення надміру сплачених сум пенсій можливе лише у випадку, якщо така переплата відбулася внаслідок рахункової помилки або з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, в порушення зазначеного обов'язку доказування позивачем не було надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 58-59 ЦПК України на підтвердження рахункової помилки, а також факту недобросовісності чи зловживання з боку відповідача, що стало підставою одержання нею надміру сплаченої суми пенсії.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про безпідставність позовних вимог УПФ України в Шевченківському районі м. Києва, оскільки жодної з передбачених

статтею 1215 ЦК України підстав для повернення безпідставно набутих коштів в діях сторін не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову про стягнення коштів не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Отже колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко