Ухвала

іменем україни

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про поділ майна подружжя та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнила та остаточно просила на підставі ст. ст. 1218, 1221, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 65 СК України стягнути з ОСОБА_4 на свою користь компенсацію у сумі 103 тис. грн за майно, яке не збереглося, а саме: ноутбук, плазмовий телевізор, автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1; компенсацію у сумі 30 тис. грн за проведені ремонтні роботи у житловому будинку АДРЕСА_2; 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Чугуївського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 28 280 грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 тис. грн, на відшкодування витрат на правову допомогу - 5 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення суду першої інстанції змінено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення компенсації за автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 28 280 грн, стягнення 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, стягнення 5 тис. грн витрат на правову допомогу відмовлено.

Разом з тим апеляційний суд зазначив, що в іншій частині рішення не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення апеляційного суду відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844323/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1281 ЦК України установлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року до 04 травня 2012 року.

Під час шлюбу подружжя придбало автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано на ім'я ОСОБА_5

10 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 (комітент), Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Ком Плюс» (далі - ТОВ «Транс-Ком Плюс») (комісіонер) та ОСОБА_6 (покупець) укладено договір № 67/12/588621, згідно з яким ТОВ «Транс-Ком Плюс» прийняло на комісію належний ОСОБА_5 автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, та зобов'язалося продати вказаний автомобіль. За цим договором ОСОБА_5 отримав від покупця 56 559 грн 61 коп.

Відповідно до довідки управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Харківській області від 27 лютого 2014 року автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, перереєстровано на іншу особу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_4 - син померлого ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом строк прийняв спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, а також грошових коштів із нарахованими процентами, які знаходилися у Другому чугуївському відділенні Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», отримавши відповідні свідоцтва про право власності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції виходив із того, що, прийнявши спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_4 зобов'язаний компенсувати ОСОБА_3 Ѕ частини вартості вказаного автомобіля, який не зберігся, у сумі 28 280 грн, крім того, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, завданої неправомірними діями відповідача, а також 5 тис. грн витрат на правову допомогу.

Однак із такими висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд виходячи з наступного.

Так, апеляційний суд виходив із того, що 10 жовтня 2012 року, тобто ще за свого життя, ОСОБА_5 після розірвання шлюбу продав автомобіль марки «Samand Soren», державний номерний знак НОМЕР_1, іншій особі; указаний договір ОСОБА_3 не оскаржила; за життя ОСОБА_5 вона претензій щодо вказаного автомобіля не заявляла.

Крім того, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження того, що за життя ОСОБА_5 мав обов'язок повернути їй половину коштів, отриманих від продажу автомобіля, в результаті чого дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що зазначений обов'язок ввійшов до складу спадщини, яку прийняв відповідач ОСОБА_4, а отже, і безпідставність позовних вимог про стягнення з останнього компенсації за Ѕ частини вартості вказаного автомобіля у сумі 28 280 грн згідно зі ст. 1282 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844388/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

На спростування доводів позивача про врегулювання між подружжям питання щодо вказаного автомобіля на підставі розписки від 28 квітня 2012 року, складеної нею і ОСОБА_5, суд зазначив, що ця розписка не встановлює обов'язку останнього за життя передати ОСОБА_3 зазначений автомобіль або Ѕ частини його вартості.

Так, виходячи зі змісту вищевказаної розписки, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 видала на ім'я ОСОБА_5 розписку про те, що за взаємною домовленістю їй передано майно: холодильник «Норд», кольоровий телевізор «LG», пилосос «Rirst», два крісла, гардероб, відеомагнітофон DVD LG, книжкова шафа. При цьому у розписці ОСОБА_3 зазначила, що вона не має претензій до ОСОБА_5 на рухоме і нерухоме майно.

Разом із тим апеляційний суд зазначив, що розписка містить відомості про те, що після смерті ОСОБА_5 «ноутбук, плазма, машина» переходить до ОСОБА_3, однак, як правильно вказав апеляційний суд, машина не ідентифікована, крім того, у силу вимог чинного законодавства ОСОБА_5 не залишив на випадок своєї смерті нотаріально посвідченого заповіту на вказане майно.

Водночас апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 не надала доказів спричинення їй ОСОБА_4 моральної шкоди.

Виходячи з вищевикладеного, обґрунтованим і законним є висновок апеляційного суду про недоведеність та безпідставність позовних вимог про стягнення компенсації Ѕ частини вартості автомобіля, який не зберігся, у сумі 28 280 грн, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 5 тис. грн витрат на правову допомогу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, в достатньому обсязі встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік

О.В. Ступак