У х в а л а

28 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, ОСОБА_6, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено: визначено ОСОБА_5 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його сестри ОСОБА_7 - два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_8, подану ним в інтересах ОСОБА_4, на зазначене рішення суду першої інстанції повернуто з підстав, передбачених частиною першою статті 292 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 травня 2015 року залишено без змін.

14 вересня 2015 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_8, звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема частини першої статті 292 ЦПК України, а також статті 8, частини другої статті 22, статей 55, 64, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого, 4 червня і 3 грудня 2014 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказану норму процесуального права

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 23 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4, оскільки судом першої інстанції не вирішувалось питання про її права та обов'язки.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 5 лютого 2014 року касаційний суд, направляючи справу на новий апеляційний розгляд, дійшов висновку про необхідність перевірки доводів банку щодо вирішення оскаржуваним рішенням питання про права та обов'язки банку як іпотекодержателя спірного майна;

- в ухвалах від 4 червня і 3 грудня 2014 року касаційний суд, направляючи справи на новий апеляційний розгляд, зазначив про необхідність перевірки доводів сторін про те, що оскаржуваними рішеннями вирішувались питання про їх права та обов'язки.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, ОСОБА_6, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М.Сімоненко