Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/323/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Болотова Є.В.,

Іванченка М.М.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про видачу та використання кредитних карток №VG 3000 від 9 квітня 2008 року, яка утворилась станом на 16 жовтня 2013 року, в сумі 31 929 грн. 11 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 319 грн. 29 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що до даних позовних вимог суд повинен був застосувати позовну давність.

У судове засідання апеляційного суду відповідач не явився в третє, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 90, 96)

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про видачу та використання кредитних карток №VG 3000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн., зі сплатою 22,15 % річних за користування кредитом, та зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти на умовах та в порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 13.2 договору в зв'язку із систематичним порушенням умов договору відсоткова ставка 05 червня 2008 року була збільшена до 30%.

Відповідно до додатку до договору про видачу та використання кредитних карток плата за перевищення кредитного ліміту - 3,00% від суми перевищення карткового ліміту (але не менше ніж 50 грн.), штраф за несвоєчасну сплату мінімального платежу 1,00% від суми заборгованості (але не менше 50 грн.).

Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку, передбаченому договором, надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позичальника.

Відповідач порушив свої зобов'язання за договором, а саме не сплачує заборгованість кредиту та процентам, в зв'язку з чим станом на 16 жовтня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 31 929,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 19 996,18 грн., відсотки в сумі 11 164,61 грн., плата за кредит в сумі 768,32 грн.

13 лютого 2013 року боржнику була направлена вимога про повернення кредиту, але останнім не було вжито ніяких дій щодо погашення заборгованості.

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31 929,11 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про видачу та використання кредитних карток №VG 3000 від 09 квітня 2008 року.

Відповідач позов не визнав, його представник просив відмовити у задоволенні позову. Із заяви відповідача про скасування попереднього заочного рішення в даній справі, вбачається, що відповідач зазначав про пропуск позивачем строку позовної давності, перебіг якого, на думку відповідача, розпочався 05 червня 2008 року і закінчився 05 червня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було застосовано положення закону про позовну давність, зважаючи на те, що 05 червня 2008 року позивач дізнався про порушене право та підвищив відсоткову ставку до 30%, отже трирічний строк позовної давності закінчився 05 червня 2011 року, а до суду позивач звернувся у 2013 році, судова колегія відхиляє з таких підстав.

Дійсно позивач дізнався про своє порушене право 05 червня 2008 року, коли відповідачем були порушені умови договору, та підвищив у зв'язку з цим процентну ставку, проте в подальшому відповідачем погашався кредит, сплачувались відсотки та інші платежі за договором. Зокрема, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача (наданим представником позивача в суді апеляційної інстанції) відповідачем частково погашався кредит до серпня 2011 року, що свідчить відповідно до ст. 264 ч. 1 ЦК України про переривання перебігу позовної давності, отже, у листопаді 2013 року позов поданий позивачем у межах строку позовної давності.

Посилання в скарзі на те, що до штрафних санкцій необхідно застосувати спеціальний строк позовної давності є безпідставними, оскільки штрафні санкції позивачем не нараховувались і не були стягнуті рішенням суду.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: