Справа № 202/5759/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Котули А.М., державного виконавця Ващинської М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на дії та рішення державного виконавця (заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даною скаргою, ТОВ «АНСУ» зазначає, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист по справі № 2-2963/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Перший Український ОСОБА_3 заборгованості. Ухвалою суду від 22 жовтня 2013 року було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ Перший Український ОСОБА_3 на ТОВ АНСУ. У травні 2015 року ТОВ АНСУ направило виконавчі листи на виконання. Проте постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що виконавчий документ пред'явлений не за місцем проживання боржника. Заявник з даною постановою не згоден, оскільки зареєстрованим місцем проживання боржника є Дніпропетровський район, с. Новомиколаївка, вул. Зарічна, 3. За цих підстав ТОВ АНСУ просить визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження такими, що не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень, та скасувати вищевказану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

У судовому засіданні державний виконавець Ващинська М.М. проти скарги заперечувала, вважала постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження законною.

Представник ТОВ АНСУ в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій скаргу підтримав та просив розглянути її в його відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги та надані суду докази, вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що у травні 2015 року ТОВ АНСУ звернулося до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-2963/2011, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ АНСУ заборгованості в сумі 143372,10 грн.

Як вбачається з заяви про відкриття виконавчого провадження, ТОВ АНСУ зазначено, що зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання боржника ОСОБА_2 є Дніпропетровський район, с. Новомиколаївка, вул. Зарічна, 3.

Дану заяву про відкриття виконавчого провадження було перенаправлено до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції.

Проте постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження та запропоновано стягувачеві пред'явити виконавчий лист до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за місцем проживання боржника, яке зазначено у виконавчому листі: АДРЕСА_1.

Суд вважає, що таке рішення державного виконавця не відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому частиною 3 цієї статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини 5 цієї ж статті уразі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Частиною 1 статі 25 Закону встановлений обов'язок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Але зазначені норми закону не були враховані державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження та безпідставно відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа № 2-2963/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості в розмірі 143372,10 грн., в той час як стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження було зазначено зареєстроване місцем проживання боржника саме на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

З урахуванням наведеного, суд у відповідності до частини 2 статті 387 ЦПК України вважає необхідним визнати оскаржувану постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47715978 неправомірною та скасувати її.

Щодо вимог ТОВ АНСУ про визнання дії державного виконавця при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження такими, що не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень, то вони задоволенню не підлягають, оскільки правове значення для заявника має саме рішення, а не дії державного виконавця та, приймаючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець діяв відповідно до своїх повноважень.

За таких обставин, скарга ТОВ АНСУ підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209-210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 2 червня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47715978, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа № 2-2963/2011, виданого 15.12.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості в розмірі 143372,10 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ю. Марченко