Справа № 199/9116/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участі секретаря Хлус Ю.А.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Мостобуд» «Мостозагін №12», ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де треті особи - виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Державна інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності на прибудову й перепланування приміщення та визначення розміру часток, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Мостобуд» «Мостозагін №12», ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де треті особи - виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Державна інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності на прибудову й перепланування приміщення та визначення розміру часток, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1997, виданого згідно з розпорядженням від 19 листопада 1997 року №82 АТ «Містобуд-12» ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_1. Загальна площа квартири на момент приватизації становила 40,5 кв.м. та розташована на першому поверсі.

Враховуючи недостатню житлову площу вказаної квартири та з метою створення комфортних умов для проживання сімї позивачі у період з 1998 по 1999 роки з дозволу власника АТ «Містобуд-12» здійснили реконструкцію квартири.

При реконструкції позивачі побудували прибудову під літ. А1-1, яка складається з приміщень тамбура поз. 2-1 - площею 1,3 кв.м.; кухні поз. 2-2 площею 12,1 кв.м.; коридору поз. 2-3 площею 4,6 кв.м.; санвузол поз.2-8 площею 3,3 кв.м., а існуюче приміщення 2-5 площею 7,1 кв.м. перепланували в житлову кімнату. Однак позивачами у виконавчому комітету не було отримано дозвіл на здійснення прибудови, загальною площею 21,3 кв.м. Внаслідок чого вони позбавлені можливості вільно розпоряджатися своїм майном.

Позивачі фактично одноособово володіють та користуються квартирою №2 в будинку №144 по вулиці Богомаза в м. Дніпропетровську, оскільки інші співвласники, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_10 постійно проживають у м. Харікв, а ОСОБА_11 померла у 2005 році.

Відповідно до існувавшого до цього часу порядку, реєстрації права власності на прибудову та перепланування здійснювалося на підставі Декларації про закінчення будівельних робіт, яка реєструвалася у Державній інспекції архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Позивачі письмово звернулися до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області з питання узаконення самовільно побудованої прибудови.

21.06.2014 з Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області позивачі отримали відповідь, в якій було зазначено, що на теперішній час введення в експлуатацію самовільно збудованих обєктів нерухомості не передбачено нормативно-правовими документами.

Таким чином позивачі просять визнати на ними право власності без введення в експлуатацію на прибудову під літ. А1-1, яка складається з приміщень тамбура поз. 2-1 - площею 1,3 кв.м.; кухні поз. 2-2 площею 12,1 кв.м.; коридору поз. 2-3 площею 4,6 кв.м.; санвузол поз.2-8 площею 3,3 кв.м., а існуюче приміщення 2-5 площею 7,1 кв.м., яке перепланувано в житлову кімнату у квартирі АДРЕСА_2, а також залишити без змін існуючі частки співвласників на цю квартиру, житловою площею 34,3 кв.м., загальна площею 59,7 кв.м., тобто ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 по 1/5 частці кожному.

В судовому засіданні е засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволення позову наполягали.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши нотаріальну заяву про слухання справи у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Мостобуд» «Мостозагін №12», у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву про слухання справи у відсутність їх представника.

Представник відповідача територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши письмові заперечення на позов.

Представники третіх осіб- виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Державна інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_12, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1997, виданого згідно з розпорядженням від 19 листопада 1997 року №82 АТ «Містобуд-12» належить квартира АДРЕСА_1.

В технічному паспорті КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на квартиру АДРЕСА_3 виготовленого станом на 22.04.2011 встановлено наявність самовільно збудованих будівель, а саме прибудову під літ. А1-1, яка складається з приміщень тамбура поз. 2-1 - площею 1,3 кв.м.; кухні поз. 2-2 площею 12,1 кв.м.; коридору поз. 2-3 площею 4,6 кв.м.; санвузол поз.2-8 площею 3,3 кв.м., а існуюче приміщення 2-5 площею 7,1 кв.м., яке перепланувано в житлову кімнату.

Відповідно до чч. 1, 2, 3, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Виходячи із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України cудові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Мостобуд» «Мостозагін №12», ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, де треті особи - виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Державна інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності на прибудову й перепланування приміщення та визначення розміру часток - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивачів.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 29 квітня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець