справа №489/3279/15-ц
номер провадження 2/489/1801/15
Рішення

Іменем України

19 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Миколаївської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого просив визначити частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, а саме визнати за ним ? частки, а за спадкодавцем ОСОБА_4 - ? частки. Також просив визнати за ним право власності на ? частки земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом та ? частки, у зв'язку із порушенням його права власності.

У обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді ? частки житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем за заповітом. Спадщину прийняв в установлений законом строк. Між тим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом нотаріус видав лише на частку в житловому будинку. В оформленні спадщини на частку земельної ділянки відмовлено через ненадання правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю частки земельної ділянки.

Ухвалою суду від 19.06.2015 вимоги в частині визнання права власності на ? частки земельної ділянки залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вказали про визнання позову.

Миколаївська міська рада представника в судове засідання не направила, заперечень до суду не надала.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі свідоцтва про право власності від 16.01.1981, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-20, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.04.1981 за № 7608, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.1981, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-18, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.04.1981 за № 7608, ОСОБА_4 на праві власності належало ? частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Власником іншої ? частки житлового будинку є позивач, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.12.2014 індексний номер 31975558.

У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27.05.2009, виданого ОСОБА_1 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 30.01.2009 за № 32/47, зареєстрованого в державному реєстрі земель 27.05.2009 за НОМЕР_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласники земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, площею 501 кв. м., розташованої по АДРЕСА_1, яка передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без визначення розміру часток.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. За життя вона склала нотаріально посвідчений заповіт від 08.11.2008, який зареєстровано в реєстрі за № 2099, відповідно до якого на користь позивача заповіла усе належне їй на праві власності майно.

Спадщина прийнята позивачем в установлений законом шестимісячний строк, у зв'язку із чим за його заявою 04.09.2014 Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 424/2014.

16.12.2014 ОСОБА_1 видано державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким він успадкував ? частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Проте, в оформленні земельної ділянки відмовлено постановою від 16.12.2014 через не наданням правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю частини земельної ділянки. Як вказано в постанові, виданий на ім'я ОСОБА_1 правовстановлюючий документ на земельну ділянку вказує спадкодавця ОСОБА_4 в списку співвласників без зазначення часток.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець державного акту на земельну ділянку не отримувала.

За правилами частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Роз'ясненнями, що містяться в пункті 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

У пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці, учасника спільної сумісної власності, мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вказані норми матеріального права та те, що за життя спадкодавця частки на земельну ділянку не визначалися, виходячи з розміру часток співвласників в житловому будинку, вимога про визначення часток позивача та спадкодавця в праві спільної власності на земельну ділянку підлягає задоволенню в повному обсязі.

Положеннями статті 1225 вказаного Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

За вимогами пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Так як, за життя спадкодавця на її ім'я правовстановлюючий документ на земельну ділянку не видавався, внаслідок чого нотаріус позбавлений можливості видати оформити спадкові права позивача на частку земельної ділянки, вимога про визнання за позивачем права власності на ? частки земельної ділянки підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити, що частки співвласників земельної ділянки, загальною площею 501 кв. м., розташованої по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером НОМЕР_3, складають ОСОБА_1 - ? частки, а ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, - ? частки.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 19.06.2015.