АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/3301/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Гаврилова О.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенко Д.Р.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року Управлінню Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає що, 07 травня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва з заявою про призначення їй пенсії, як інваліду ІІІ групи на строк з 23.02.2012 р. по 28.02.2013 р. До заяви додала копію трудової книжки, довідку СПОВ, згідно яких загальний трудовий стаж відповідача становить 27 років 6 місяців. На підставі поданих документів Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва ОСОБА_3 було призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Однак, під час здійснення перевірки пенсійної справи відповідача було виявлено, що пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком ОСОБА_3 було призначено помилково. У зв'язку з чим, було проведено перерахунок пенсії по інвалідності та встановлено, що позивачем відповідачу було здійснено переплату пенсії на суму 2593,54 грн. Стверджує, що дані грошові кошти набуті відповідачем безпідставно, а тому в силу вимог закону ОСОБА_3 має повернути їх Управлінню Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва. Проте, судом 1-ї інстанції не взято до уваги дані обставини справи та ухвалено необґрунтоване рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія судів вважає можливим слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва з заявою про призначення їй пенсії, як інваліду ІІІ групи на строк з 23.02.2012 року по 28.02.2013 року.

На підставі поданих відповідачем документів Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва ОСОБА_3 було призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Під час проведення перевірки пенсійної справи ОСОБА_3 працівниками Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва було виявлено, що їй було помилково призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, оскільки в силу вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач мала право на пенсію по інвалідності в розмірі 50 відсотків пенсії за віком.

У зв'язку з помилковим призначенням відповідачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва ОСОБА_3 за період з 01.05.2012 року по 31.12.2012 року було здійснено переплату пенсії в розмірі 2593,54 грн.

У зв'язку з чим, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 2593,54 грн.

Відмовляючи Управлінню Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому правових підстав для їх задоволення немає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні у суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зі сторони Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва було допущено рахункову помилку в нарахуванні пенсії відповідачу та не доведено факту недобросовісності з боку відповідача.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 2593,54 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком ОСОБА_3 було призначено помилково, а тому позивачем було здійснено відповідачу переплату пенсії на суму 2593,54 грн., яку відповідач має повернути, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань з його боку, які, відповідно до ст. 60 ЦПК України, повинен довести позивач, відсутні правові підстави для стягнення надмірно виплачених сум пенсій.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що виплата відповідачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулась помилково, а не у зв'язку з рахунковою помилкою чи зловживань з боку пенсіонера, тоді як визначальною обставиною для застосування ст.1215 ЦК України є саме рахункова помилка або зловживання пенсіонера.

Твердження апелянта про відсутність підстав для призначення відповідачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки не підтверджують, що вказані виплати були здійсненні у результаті рахункової помилки чи внаслідок зловживання з боку пенсіонера.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: