Справа № 161/5498/15-ц
Провадження № 2/161/2202/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., за участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Волинське відділення №1 АТ "Дельта Банк" про стягнення коштів (повернення депозиту),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» про стягнення коштів (повернення депозиту).

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договорів банківського вкладу (депозитів)№003-02580-200115 від 20.01.2015 року строком до 19.02.2015 року та №005-02580-200115 від 20.01.2015 року строком до 19.02.2015 року внесла відповідно депозит в сумі 18456,00 доларів США та 17583,00 Євро. Станом на 03.03.2015 року дати введення тимчасової адміністрації, суми не були повернуті.

Просить суд, стягнути на її користь суму вкладів та відсотки.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того, надав квитанції, з яких вбачається, що відсотки за вказаними договорами вкладі виплачені в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити, та надав суду письмове заперечення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 20 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ "Дельта Банк" були укладені договори банківського вкладу (депозиту) за №003-02580-200115 "Лояльний" у доларах США, за вказаним договором позивач внесла на вкладний рахунок № 5591 вклад у розмірі 18456 доларів США строком по 19 лютого 2015 року на умовах процентної ставки на суму вкладу 5,5 процентів річних (а.с.5) та за №005-02580-200115 "Лояльний" у Євро, за вказаним договором позивач внесла на вкладний рахунок № 5641 вклад у розмірі 15583 Євро строком по 19 лютого 2015 року на умовах процентної ставки на суму вкладу 4,5 процентів річних (а.с.7)

Згідно п.1.8 вказаних Договорів зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору, вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.

Судом також встановлено, що 20 січня 2015 року ОСОБА_1 було внесено кошти на вкладні рахунки згідно договорів банківського вкладу (депозиту) від 19 лютого 2015 року у розмірі 18456 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №44632378 (а.с.6) та у розмірі 17583 євро, що підтверджується платіжним дорученням №44632899 (а.с. 8).

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно п.1.10 укладеного договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1 відкритий в установі банку.

Згідно п.1.3. Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 Договору та по 19 лютого 2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач по закінченню строку дії договору зверталася до банку з письмовою вимогою про повернення їй вкладу 11 червня 2015 року, однак вклади не були повернуті.

Згідно довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк» від 19.05.2015 року, ОСОБА_1 має рахунки:

-№ 8690 у валюті евро. Станом на 19.05.2015 року залишок коштів на рахунку складає 80,20 євро;

-№ 3695 у валюті долар США. Станом на 19.05.2015 року залишок коштів на рахунку складає 107,20 доларів США;

- згідно Договору банківського вкладу (депозиту) № 003-02580-200115 «Лояльний», укладеного 20.01.2015 року на суму 18456,00 доларів США, що припинив свою дію 21.03.2015 року;

- згідно Договору банківського вкладу (депозиту)- №-005-02580-200115 «Лояльний», укладеного 20.01.2015 року на суму 17 583,00 євро, що припинив свою дію 21.03.2015 року (а.с. 80).

З квитанцій від 11.06.2015 року, вбачається, що позивач отримав відсотки за вказаними договорами вкладу у розмирі 2880 грн. та 2422,33 грн. (а.с. 78) що також підтверджується поясненнями представника позивача та представника відповідача в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Суд зазначає, що у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд, водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини).

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушення вимог договору,відмовляється повернути позивачу.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що заперечення банку у поверненні грошових коштів з банківських вкладів позивачу суперечить вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору і вважає, що позовні вимоги в частині стягнення сум вкладів підлягає задоволенню, а в частині стягнення відсотків, не підлягає до задоволення, оскільки відсотки відповідно до пояснень сторін та квитанцій були виплачені позивачу.

Крім того, суд вважає,що прийняття Постанови правлінням Національного банку України від 02 березня 2015 року Про віднесення ПАТ ОСОБА_2 до категорії неплатоспроможних, прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду від 02.03.2015 року № 51 , згідно з яким з 03.03. 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду яка зобовязана гарантувати вклади фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті у тому числі за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

За таких обставин, керуючись п. 14 постанови №14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача саме суми вкладу в - 18456,00 долари США та 17583,00 Євро, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення 30.06.2015 року з розрахунку, що 100 доларів США дорівнює 2101,5346 грн., а 100 Євро дорівнює 2354,1404 грн.

Крім цього, суд вважає, що оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору а відповідач по вказаному позову не є уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі необхідно стягнути саме з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 88, 130, 213-215, 224-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_1 грошовий вклад за договором №003-02580-200115 від 20.01.2015 року в сумі 18456,00 долари США, що за офіційним курсом Нацбанку України на 30.06.2015 складає 387852,84 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_1 грошовий вклад за договором №005-02580-200115 від 20.01.2015 року в сумі 17583,00 Євро, що за офіційним курсом Нацбанку України на 30.06.2015 складає 413921,40 грн.

В решті позову відмовити за його необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь держави судовий збір в розмірі 3654 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 06.07.2015 року.

Суддя: А.О. Подзіров