Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Артеменко І.А.

- ОСОБА_2

при секретарі Фабіжевській Т.С.

з участю: представників ОСОБА_3- ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про стягнення інфляційний втрат та штрафних санкцій ,

ВСТАНОВИЛА:

25 березня 2015 року позивачка звернулась з вказаним позовом. Обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2013 року на її користь з відповідачів стягнуто кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Але відповідачі не виконують рішення суду, у звязку з чим станом на 16 березня 2015 року є непогашена заборгованість, на яку вона просить нарахувати три процента річних та інфляційні витрати. У звязку з викладеним позивачка просить стягнути у відповідності до ст. 625 ЦК України з :

-ОСОБА_7 три процентів річних в сумі 416,50 грн. за 592 днів (з 01.08.2013 р. по 16.03.2015 р.), прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 8570,96 грн. та інфляційних втрат за період з серпня 2013 р. по березень 2015 р. в сумі 3102,04 грн., що разом складає 3518,54 грн.;

- ОСОБА_9 три процентів річних в сумі 285,40 грн. за 408 днів (з 01.08.2013 р. по 12.09.2014 р.) прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 8570,96 грн. , три процентів річних в сумі 122,00 грн. за 185 днів (з 13.09.14р. по 16.03.2015 р.) прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 8021,97 грн. та інфляційних втрат за період з серпня 2013 р. по березень 2015 р. в сумі 27749,93 грн., що разом складає 3157,33 грн.;

- ОСОБА_6 три процентів річних в сумі 415,96 грн. за 428 днів (з 01.08.2013 р. по 02.10.2014 р.) прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 8570,96 грн. та інфляційних втрат за період з серпня 2013 р. по жовтень 2014 р. в сумі 2762,73 грн., що разом складає 3178,69 грн.

Представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов не визнав. ОСОБА_9 у суді першої інстанції участь не брав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2015 р. позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 збитки від інфляції в сумі 4103 грн. 20 коп. та три проценти річних в сумі 1002 грн. 26 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частинах судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на користь ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7- ОСОБА_8 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позивні вимоги виходив з того, що відповідачі прострочили виконання грошевого зобовязання, яке виразилося в несплаті коштів по виконавчому листу, у звязку з чим на користь позивачки у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню індекс інфляції за весь час прострочення , а також три процента річних від простроченої суми.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 18 385,00 грн., моральної шкоди в сумі 3 000,00грн., а всього 21 385 грн., та також стягнуто у рівних частках з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору в сумі 213,85 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30,00 грн., витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн., витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3 566,04 грн.

24 липня 2013 року Другим Приморським ВДВС ОМУЮ були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2 4169, виданих 12.06.2013 року Приморським районним судом ОСОБА_10, про стягнення з: ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 21 385,00 грн. ; ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 1 436,63 грн.; ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 21 385,00 грн. ; ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 1 436,63 грн.; ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 21 385,00 грн.; ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 1 436,63 грн.

При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було пропоноване боржникам виконати вимоги вказаних виконавчих документів у 7-денний строк, але останні цього не зробили.

На час звернення позивачки до суду по виконавчому листу були проведені сплати частково, а саме ОСОБА_9 13.09.2014 р. сплатив 548,99 грн., ОСОБА_6 сплатила 363,60 грн. ( а саме 03.10.2014 р. 90,90 грн., 03.11.2014 р. 90,90 грн., 01.12.2014 р. 90,90 грн., 02.03.2015 р. 90,90 грн.), ОСОБА_7 не проводила сплат на погашення заборгованості по виконавчому листу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню збитки від інфляції та три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, оскільки після прийняття судом рішення про стягнення грошових коштів позивач реально грошові кошти не отримала.

Перевіряючи розрахунок суду першої інстанції судова колегія вважає, що він вірно встановив, що з відповідачів стягнуто на користь позивачки в солідарному порядку 21385,00 грн. Сума збитків від інфляції з серпня 2013 року по лютий 2015 року включно складатиме 4103,20 грн. (з 01.08.2013 р. по 01.08.2014 р. : 21385,00грн.*100,9%-21385,00грн.=192,47грн.; у вересні 2014р. : 21385,00грн.-548,99грн.=20836,01грн.*102,9%-20836,01грн.=593,95грн.; в жовтні 2014 р. : 20836,01грн.-90,90грн.= 20745,11грн.*102,4% -20745,11грн.=497,88грн.; у листопаді 2014р. : 20745,11грн.-90,90грн.= 20654,11 грн. * 101,9% - 20745,11 грн.=392,43грн.; з грудня 2014 р. по лютий 2015 р.: 20654,11грн.-90,90грн.=20563,31грн.*111,8%-20563,31грн.=2426,47грн.).

Три проценти річних за період з 01.08.2013 р. по лютий 2015 року включно становитиме 1002,26 грн. (за період з 01.08.2013 р. по 13.09.2014 р.: 21385,00 грн.*3%/365д.*409д. = 718,89грн.; за період з 14.09.2013 р. по 03.10.2014 р. : 21385,00грн. -548,99 грн. = 20836,5,01грн. *3%/365д. * 20д.=34,25грн.; за період з 04.10.214 р. по 03.11.2014 р. : 20835,01грн.-90,90грн. = 20745,11 грн. * 3%/365д.*31д.=52,86грн.; за період з 04.11.2014р. по 01.12.2014 р. : 20745,11грн.-90,90грн. = 20654,11 грн.*3%/365д.*27д.=45,84грн.; за період з 02.12.2014р. по 28.02.2014р. : 20654,11грн. -90,90 грн. = 20563,31 грн. * 3%/365д. *89д. = 150,42грн.).

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував, що відповідачі сплатили суми, які не були враховані позивачем при поданні позову, не заслуговує на увагу з наступних підстав. Так, апелянти посилаються на те, що ОСОБА_7 12 липня ,18 серпня ,12 вересня та 13 жовтня 2015 року, а ОСОБА_6 28 квітня та 11 травня, 01 червня, 01 липня, 01 серпня, 01 вересня, 05 жовтня 2015 року відповідно сплатили в рахунок погашення заборгованості по виконавчим листам 4 500 грн. та 700 грн. Але вказаний довід не заслуговує на увагу, оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення сум у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦПК України станом на квітень 2015 року. В зазначених межах суд першої інстанції, у відповідності до ст. 11 ЦПК України, і розглядав справу.

Також представник відповідачів в апеляційній скарзі вказував на те, що відповідно до квитанцій від 06, 07, 08, 11 листопада, 12 грудня 2013 р., 04, 30 січня, 04 березня ,02 квітня, 27 та 29 серпня , 01 вересня 2014 року сплатила 1518 грн. Але суд першої інстанції розглядаючи справу не звернув на вказану обставину уваги та провів розрахунок без врахування зазначених сум. Судова колегія не бере до уваги зазначений довід з наступних підстав. Судовою колегією встановлено, що на виконанні відділу ДВС знаходяться виконавчі провадження: ВП №39096420, ВП № 39095778 з примусового виконання виконавчих листів Приморського районного суду м. Одеси, виданих 12 червня 2013 року по справі №2-4169/11 про стягнення з відповідачів в рівних частках на користь ОСОБА_3 судових витрат на оплату судового збору пропорційно до задоволених позивних вимог в сумі 213 грн., витрат на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30 грн., витрат на правову допомогу в сумі 500 грн., витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3 566 грн. 04 коп. Тобто з кожного з відповідачів стягнуто по 1 436 грн. 36 коп. Відповідно до виконавчого листа ВП №39096420, ВП 3 39095778 з ОСОБА_6 було стягнуто 1436 грн. 63 коп., які і були сплачені нею по вище перерахованим квитанціям. З ОСОБА_9 по зазначеним виконавчим листам було стягнуто 548,99 грн.

Таким чином, посилання представника апелянта на квитанції, як на такі, що не були враховані судом першої інстанції при розрахунку відповідальності за порушення грошевого зобовязання, судова колегія не бере до уваги в звязку з безпідставністю.

Як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову представник апелянтів посилається на те, що рішення було ухвалено «заднім числом», при цьому вказує, що зазначена справа була призначена слуханням на 22 жовтня 2015 року, хоча рішення було ухвалено 15 вересня 2015 р. Судова колегія не бере до уваги зазначений довід з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Згідно з ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судовою колегією встановлено, що оскаржене рішення було ухвалено 15 вересня 2015 року, копію вказаного рішення було вручено сторонам. Посилання апелянта на те, що справа була призначена слуханням на 22 жовтня 2015 р. не відповідає дійсності, оскільки при розгляді звернення представника відповідачів було встановлено, що в реєстр справ, призначених до розгляду на 22 жовтня 2015 р., вказана справа була внесена помилково. З урахуванням вимог ч.2 ст. 308 та ч.3 ст. 309 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що зазначений довід не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

ОСОБА_11

ОСОБА_2