У х в а л а

іменем україни

18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Євграфової Є.П. , Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров Сергій Володимирович, про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Сведбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки.

Посилалася на те, що 14 травня 2008 року між нею та відповідачем укладений кредитний договір № 0301/0508/71-073, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 72 500 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком до 13 травня 2038 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між нею та відповідачем укладений договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку банку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також, в забезпечення виконання зобов'язань між позивачем, відповідачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 0301/0508/71-073-р-1, відповідно до якого остання поручилась за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Однак підписання зазначених договорів стали наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позивача, як споживача.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року виправлено описку, допущену в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року та вказано дату ухвали «17 жовтня 2012 року» замість «17 жовтня 2014 року».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що представник позивача ОСОБА_7, якого позивачка наділила правом представляти її інтереси в суді, подав заяву про залишення позову без розгляду. При цьому будь яких застережень чи обмежень у довіреності щодо подання заяви про залишення позову без розгляду не має.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що представник позивача діяв в межах своїх повноважень та, залишили позов без розгляду, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року, оскільки ухвали законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров Сергій Володимирович, про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Є.П. Євграфова

О.М. Ситнік