Справа № 333/2344/15-ц
Провадження №2/333/1482/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6, Терновська (до шлюбу Мартинчик) ОСОБА_7, ОСОБА_8, Похилова (до шлюбу Свєтлова) ОСОБА_9 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з суміжним землевласником, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулись із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Посилається на таке. Вони в порядку спадкування мають право на 11/50 часток житлового будинку 17 по вул. Урожайній в м. Запоріжжі. Мали бажання приватизувати земельну ділянку, для цього звернулись до відповідача ОСОБА_4 щоб узгодити межі. Але відповідачка відмовилась погодити межі, мотивуючи наявністю спору з цього приводу. Для підписання акту ОСОБА_4 висунула вимогу про надання їй додатково 0,8 кв. м в бік земельної ділянки №17. Наприкінці 2014 р. було подано до органів місцевого самоврядування заяву про встановлення межі між земельними ділянками №15 та №17 по вул.. Урожайній в м. Запоріжжя. 05.01.2015 р. надійшла відповідь від виконавчого комітету ОСОБА_5 Міської ради №Б0632-08 в якій зазначено, що згідно даних технічного паспорту на житловий будинок №17 по вул.. Урожайній та візуального огляду, порушення межі між ділянками №15 та №17 по вул. Урожайній не виявлено. Протоколом виїзного засідання комісії по розгляду звернення ОСОБА_1 щодо встановлення межі між земельними ділянками №15 та №17 зазначено, що розташування присадибних ділянок на цій території відповідає містобудівній документації. Просять визнати за позивачами право на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.. Урожайній 17 без погодження межі ділянки від точки А до точки Б на кадастровому плані земельної ділянки №:03:036 з суміжним землевласником ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що вона зверталась до землевпорядної організації для встановлення меж земельних ділянок в натурі, ця організація почала проводити роботу, але відповідачка почала скаржитись і роботи припинили. Межа між ділянками позивачів та відповідачки визначена багато років потому, на ній розміщена задня стіна сараїв, що використовуються відповідачкою.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник в судове засідання не зявились про час та місце були сповіщені належним чином, особисто повісткою під підпис, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради за довіреністю ОСОБА_10 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, та надала письмові заперечення згідно яких перелік способів захисту прав визначено в ст. 16 ЦК України, способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст. 152 ЗК України, серед яких визнання права. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається в місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначено ст. 118 ЗК України. Для приватизації земельної ділянки відповідно до ст. 198 ЗК України необхідним є встановлення та узгодження її розмірів. Відповідно до п. б ч.2 ст. 198 ЗК України погодження меж із суміжними власниками та користувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Відсутність акту погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем унеможливлює оформлення земельної ділянки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Терновська (до шлюбу Мартинчик) ОСОБА_7 та Похилова (до шлюбу Свєтлова) ОСОБА_9 позов підтримали, пояснили, що з іншими господарями суміжних ділянок спору щодо межі не має. Межа між ділянками позивачів та відповідачки визначена багато років потому, на ній розміщена задня стіна сараїв, що використовуються відповідачкою, надали фотокартки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_8 судове засідання не зявилась, сповіщалась належним чином.

Заслухавши позивачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

11/50 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Урожайна, б. 17 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/3 кожному, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом та витягами про державну реєстрацію прав.

Згідно акту узгодження меж землекористувачів суміжної із земельною ділянкою по вул.. Урожайній, 17 землекористувач земельної ділянки по вул.. урожайній, 15 ОСОБА_4 не погодилась на існуючу межу землекористування, оскільки є спір. (а.с. 42).

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р. №7 (із змінами і доповненнями) передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до частин 1,2 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Суду не надано рішення відповідної ради якою надано дозвіл позивачам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка розташована в м. Запоріжжя, вул.. Урожайна, 17.

Вирішуючи спір, суд вважає, що визнання права позивачів на приватизацію земельної ділянки без погодження межі ділянки із суміжним землевласником є неналежним способом захисту порушеного права позивача.

Стаття 16 ЦК України визначає перелік способів захисту порушених прав та інтересів у суді.

Проте, визнання права позивачів на приватизацію земельної ділянки без погодження межі ділянки із суміжним землевласником як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачений.

Приватизація позивачами земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем - відповідачем не позбавляє останню права звернутися до суду за захистом своїх прав у тому випадку, якщо вона вважає, що приватизація земельної ділянки у таких межах порушує його права.

Питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до ст. 12 ЗК України, відноситься до компетенції відповідної ради, а не суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Суду не надано документів, які б підтверджували, що відповідною радою була розглянута заява позивачів та відповідним рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Також з позову не вбачається, що позивачі зверталися до відповідної ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що знаходиться адресою: м. Запоріжжя, вул.. Урожайна, б. 17.

Згідно ст. 118 ЗК України для приватизації земельної ділянки необхідним є встановлення та узгодження її розмірів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Детально дана процедура врегульована Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04 травня 1999 року із змінами, технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі і землекористувачами.

Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов'язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок.

Позивач не надав суду доказів щодо наявності порушеного права позивача на приватизацію земельної ділянки діями відповідача, а відмова відповідача у наданні згоди позивачу на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача є формою реалізації його права.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації в зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04 травня 1999 року (зі змінами), технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог обов'язкового погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами.

Стаття 198 ЗК України також не містить обов'язкових вимог щодо погодження меж з суміжними землекористувачами, а таке погодження при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянко, здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки, а не виявлення обмежень у можливості її використання, в тому числі з боку суміжних землекористувачів.

Таким чином, у чинному законодавстві України відсутній обов'язок землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок. Взагалі відмова відповідача в погодженні меж земельної ділянки є формою реалізації свого права і не є підставою для відмови позивачам на подальше оформлення документів на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з відповідачем.

Керуючись ст.ст. 116, 118 ЗК України, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 04.05.1999 року, ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6, Терновська (до шлюбу Мартинчик) ОСОБА_7, ОСОБА_8, Похилова (до шлюбу Свєтлова) ОСОБА_9 відмовити в повному обсязі

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.О. Варнавська