У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Сумського районного суду Сумської області із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит у розмірі 10 000,00 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2014 року у нього утворилася заборгованість, яка з вирахуванням сум, стягнутих за судовим наказом, становила 19 982,20 грн, і яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 19 982,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 12 197,34 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача заборгованість, яка станом на 30 вересня 2014 року, з вирахуванням сум, стягнутих за судовим наказом, становила 19 982,20 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив з того, що судовим наказом № 2-н-54/08 Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2008 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у сумі 9 735,20 грн, з яких заборгованість за кредитом - 6 491,87 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами - 3 243,33 грн. Факт повного погашення відповідачем тіла кредиту та процентів, нарахованих станом на 30 серпня 2008 року, підтверджуються постановою державного виконавця від 18 червня 2010 року про закінчення виконавчого провадження за вказаним вище судовим наказом, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 12 197,34 грн, яка складається з: 8 640,32 грн - заборгованість по процентам; 2 500,00 грн - нарахована комісія; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 557,02 грн - штраф (процентна складова).

Апеляційний суд відхилив доводи ОСОБА_1 щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до положень частини третьої ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом першої інстанції лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, проте, відповідна заява ані відповідачем, ані його представником до ухвалення судом першої інстанції свого рішення не подавалася.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 24 березня 2015 року та рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року у його незміненій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова