Номер провадження 2/754/2301/15
Справа №754/3292/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2015 року Деснянський райсуд м. Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової Є.П.,

при секретарі Кузьменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за позовом

ОСОБА_1 до

Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2, 3-я особа: Фізична особа-підприємець

ОСОБА_3, -

про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

24.02.2015 року ОСОБА_1, в особі представника за довіреністю ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення з неї безпідставно отриманих коштів у розмірі 6.500 грн. При цьому позивачка вказує на те, що 26.10.2014 року між нею та 3-ю особою у справі ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір про продаж меблів № 41/10. Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору Виконавець зобов»язується передати у власність Замовника та встановити виготовлені за індивідуальним замовленням меблі згідно Бланку замовлення № 41/10, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, - прийняти та оплатити Товар. Згідно п.3.3 Договору Замовник сплачує Виконавцю кошти в сумі 10.000 грн.

Як вказує позивачка, на виконання п.3.3 Договору № 41/10 від 26.10.2014 року нею було сплачено у якості авансу за договором 10.000 грн. та отримано на вказану суму товарний чек від 26.10.2014 року.

Крім того, 02.11.2014 року, на виконання умов Договору № 41/10 від 26.10.2014 року нею було сплачено ще 6.500 грн. та видано товарний чек на вказану суму, у якому в графі «Продавець» замість ФОП ОСОБА_3 було зазначено «ФОП ОСОБА_2». Проте, жодної письмової згоди на отримання ФОП ОСОБА_2 вказаних грошей вона не давала, тому остання, як продавець, не мала жодної правової підстави на отримання від неї (позивачки) оплати за Договором № 41/10 від 26.10.2014 року в сумі 6.500 грн.

Посилаючись на викладені обставини, вимоги ст. 526 ЦК України, а також на те, що в неї не має жодних договірних відносин з ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_1 вважає, що відповідачка безпідставно заволоділа її грошовими коштами в сумі 6.500 грн., на її вимогу повернути кошти в добровільному порядку не реагує, тому позивачка просить задовольнити її вимоги та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 6.500 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідачка ФОП ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 проти позову заперечують.

При цьому пояснили, що 26.10.2014 року між Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про продаж меблів №41/10, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов»язується передати у власність замовника та встановити виготовлені за індивідуальним замовленням меблі, а Замовник в порядку та на умовах, визначених цих Договором, - прийняти та оплатити товар.

Кількість, асортимент Товару визначається у Бланку замовлення, який є невід»ємною частиною Договору.

26.10.2014 р. сторонами Договору було узгоджено, що загальна вартість робіт становитиме 17.765 грн. При цьому Замовник сплачує Виконавцю попередню оплату у розмірі 10.000 грн.

Попередня оплата в розмірі 10.000 грн. сплачена позивачкою 26.10.2014 р., що підтверджується відповідною квитанцією.

Крім того, 29.10.2014 р. ОСОБА_1 здійснила доплату за меблі у розмірі 2.500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Як вказує відповідач, 02.11.2014 р. на прохання Замовника в бланк замовлення були внесені зміни щодо Товару, зокрема, погоджено виготовлення ще однієї шафи (третьої), що підтверджується підписом позивачки на схемі (проекті) шафи. Дані обставини привели до збільшення загальної суми Договору № 41/10 на 6.235 грн. З урахуванням змін, загальна сума замовлення щодо виготовлення трьох шаф склала 24.000 грн.

У зв»язку зі збільшенням ціни Договору 02.11.2014 р. позивачкою додатково було сплачено 6. 500 грн. Оплату в інтересах ОСОБА_3 прийняла Відповідач ФОП ОСОБА_2 на підставі договору доручення, укладеного 10.01.2014 року між відповідачкою та ФОП ОСОБА_3 Відповідно до п. 2.1. Договору доручення повірений зобов»язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (зокрема, але не виключно, отримувати грошові кошти на корить Довірителя від замовників, покупців за договорами підряду, поставки тощо), а також негайно передати Довірителю (ОСОБА_3) все одержане у зв»язку з виконанням доручення.

Як вказує відповідач, доводи позивачки спростовуються також погодженими бланками замовлення, проектом (схемою) шаф, на якій проставлений підпис ОСОБА_1 та заявами позивачки від 06.12.2014 р. та 13.12.2014 р., поданими ОСОБА_3, за її власним підписом.

Крім того, 30.11.2014 р. позивачкою було прийнято меблі, а саме: три шафи, виготовлені за індивідуальним замовленням, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт. При огляді та прийняті результатів робіт позивачкою виявлено певні неістотні недоліки, а саме: на нижній рельсі є наявні механічні пошкодження, а також відсутня заглушка на нижній рельсі. Відповідні недоліки були усунуті ОСОБА_3, а рельса була замінена. Інших претензій чи зауважень під час прийняття меблів ОСОБА_1 не пред»являла.

ФОП ОСОБА_2 також зазначає, що в своїх заявах ФОП «ОСОБА_3» від 06.12.2014 року та 12.12.2014 року позивачка підтвердила, що 26.10.2014 р. в ТЦ «Даринок» а магазині «Імперія меблів» був укладений Договір на виготовлення трьох шаф на загальну суму 24 000 грн. В якості додатків до цієї заяви Позивач долучила також копії ескізів 3-х шаф та копії 4-х квитанцій. В той же час, ОСОБА_1 до звернення до суду з даним позовом жодного разу не зверталася особисто до неї з претензією або вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України про сплату 6.500 грн.

Посилаючись на викладені обставини, відповідач вважає, що ОСОБА_1 не доведено факт безпідставного збагачення нею за рахунок позивачки на суму 6.500 грн., та просить відмовити в задоволенні позову (а.с.24-30).

Представник 3-ї особи ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_7 проти позову ОСОБА_1 заперечує, посилаючись на те, що обставини, викладені позивачкою, не відповідають дійсності та базуються на неправдивій інформації.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов»язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Судом встановлено, що 26.10.2014 року між ОСОБА_1 та 3-ю особою у справі ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір про продаж меблів № 41/10. Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору Виконавець зобов»язується передати у власність Замовника та встановити виготовлені за індивідуальним замовленням меблі згідно Бланку замовлення № 41/10, а замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, - прийняти та оплатити Товар.

Згідно п.3.2 Договору сума договору складає 17.765 грн.

Відповідно до п.3.3 Договору Замовник сплачує Виконавцю кошти в сумі 10.000 грн., що складає 70% від вартості товару (а.с.4-5).

Як вказує позивачка, на виконання п.3.3 Договору № 41/10 від 26.10.2014 року нею було сплачено у якості авансу за договором 10.000 грн. та отримано на вказану суму товарний чек від 26.10.2014 року.

Крім того, 02.11.2014 року, на виконання умов Договору № 41/10 від 26.10.2014 року нею було сплачену ще 6.500 грн. та видано товарний чек на вказану суму, у якому в графі «Продавець» замість ФОП ОСОБА_3 було зазначено «ФОП ОСОБА_2». Проте, жодної письмової згоди на отримання ФОП ОСОБА_2 вказаних грошей вона не давала, тому остання, як продавець, не мала жодної правової підстави на отримання від неї (позивачки) оплати за Договором № 41/10 від 26.10.2014 року в сумі 6.500 грн.

Посилаючись на викладені обставини, вимоги ст. 526 ЦК України, а також на те, що в неї не має жодних договірних відносин з ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_1 вважає, що відповідачка безпідставно заволоділа її грошовими коштами в сумі 6.500 грн., на її вимогу повернути кошти в добровільному порядку не реагує, тому позивачка просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 6.500 грн.

Відповідачка ФОП ОСОБА_2 вважає вимоги ОСОБА_1 про стягнення з неї коштів в сумі 6.500 грн. необґрунтованими. При цьому вказує на те, що 26.10.2014 року між Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про продаж меблів №41/10, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов»язується передати у власність замовника та встановити виготовлені за індивідуальним замовленням меблі, а Замовник в порядку та на умовах, визначених цих Договором, - прийняти та оплатити товар.

Кількість, асортимент Товару визначається у Бланку замовлення, який є невід»ємною частиною Договору.

26.10.2014 р. сторонами Договору було узгоджено, що загальна вартість робіт становитиме 17.765 грн. При цьому Замовник сплачує Виконавцю попередню оплату у розмірі 10.000 грн.

Попередня оплата в розмірі 10.000 грн. сплачена позивачкою 26.10.2014 р., що підтверджується відповідною квитанцією.

Крім того, 29.10.2014 р. ОСОБА_1 здійснила доплату за меблі у розмірі 2.500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Як вказує відповідач, 02.11.2014 р. на прохання Замовника в бланк замовлення були внесені зміни щодо Товару, зокрема, погоджено виготовлення ще однієї шафи (третьої), що підтверджується підписом позивачки на схемі (проекті) шафи. Дані обставини привели до збільшення загальної суми Договору № 41/10 на 6.235 грн. З урахуванням змін, загальна сума замовлення щодо виготовлення трьох шаф склала 24.000 грн.

У зв»язку зі збільшенням ціни Договору 02.11.2014 р. позивачкою додатково було сплачено 6. 500 грн. Оплату в інтересах ОСОБА_3 прийняла Відповідач ФОП ОСОБА_2 на підставі договору доручення, укладеного 10.01.2014 року між відповідачкою та ФОП ОСОБА_3

Як зазначає відповідач, відповідно до п. 2.1. Договору доручення повірений зобов»язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (зокрема, але не виключно, отримувати грошові кошти на корить Довірителя від замовників, покупців за договорами підряду, поставки тощо), а також негайно передати Довірителю (ОСОБА_3) все одержане у зв»язку з виконанням доручення.

Як вказує ФОП ОСОБА_2, отримані за договором доручення від позивачки кошти за Договором № 41/10 в сумі 6500 грн. вона передала ФОП ОСОБА_3, який до неї (відповідачки) претензій не має. На даний час замовлення ОСОБА_1 на виготовлення трьох шаф виконане ФОП ОСОБА_3 в повному обсязі, що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт від 30.11.2014 року. При цьому у позивачки не виникало претензій щодо сплачених нею коштів за виконання замовлення на загальну суму 24.000 грн.

Вказані доводи відповідача ФОП ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Тобто, наявність довіреності не є обов»язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Отже, довіреність може бути вчинена у простій письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя.

Згідно ч. 1 ст. 1001 ЦК України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Обидва є фізичними особами-підприємцями, займаються виробництвом меблів та їх продажем, а також іншими видами підприємницької діяльності (а.с.75,76-77 ).

01.03.2010 року фізичні особи-підприємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали Договір про співпрацю, згідно умов якого дійшли згоди про безстрокову безоплатну співпрацю у здійсненні підприємницької діяльності та зобов»язались сприяти один одному у здійсненні господарської діяльності шляхом надання в експлуатацію засобів виробництва (приміщень, виробничого обладнання, матеріалів); залучення працівників та менеджерів для обробки та прийняття замовлень та інше. Крім того, сторони в договорі зазначили, що даний договір не є договором про спільну діяльність та не має на меті одержання спільного доходу (а.с.86).

Судом також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 23.09.2013 року уклала з ТОВ «Надланд» Договір суборенди № 2ДП-8/13, відповідно до якого отримала в суборенду частину нежитлового приміщення загальною площею 54,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, приміщення літера «2», на строк до 31.10.2014 року, який сторонами продовжено до 31.10.2015 року Додатковою угодою від 23.120.2014 року до Договору суборенди (а.с. 87-89,90).

Саме за цією адресою знаходиться магазин «Імперія меблів», у якому здійснювала свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2

Як вбачається з пояснень позивачки ОСОБА_1, саме у вказаному магазині вона замовила у ФОП ОСОБА_3 виготовлення меблів за індивідуальним замовленням, що підтверджується укладеним між ними Договором про продаж меблів № 41/10 від 26.10.2014 року та відповідними Бланками замовлення № 41/10 та № 21/10/1(а.с.4-5,31-37,56-57).

Як вбачається з матеріалів справи, за замовлені у ФОП ОСОБА_3 меблі ОСОБА_1 було сплачено 24.000 грн. чотирма товарними чеками, а саме: 26.10.2014 р. на суму 10.000 грн.; 29.10.2014 р.- 2.500 грн.; 02.11.2014 р. - 6.500 грн. та 22.11.2014 р. - 5.000 грн.(а.с.6,38).

Зазначені обставини підтверджуються також змістом Претензії представника позивачки ОСОБА_8 від 20.01.2015 року про повернення коштів за товар неналежної якості, а також заявами самої ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 від 06.12.2014 р. та 13.12.2014 року (а.с.7-8, 40,41,46-49).

В судовому засіданні ОСОБА_1 просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 сплачені нею за товарним чеком від 02.11.2014 року кошти в сумі 6.500 грн., посилаючись на те, що відповідач не мала законних підстав брати в неї ці кошти за Договором № 41/10 від 26.10.2014 року, укладеним між нею та ФОП ОСОБА_3, а набула їх безпідставно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, для виникнення зобов»язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: факт набуття або збереження майна; набуття або збереження майна у однієї сторони (набувач) відбувається з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого); відсутність правової підстави (юридичного факту) для набуття або збереження за рахунок іншої особи.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов»язків. Підставою виникнення зобов»язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути як мірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони), і неправомірною (коли набувач майна свідомо подає підроблені документи для отримання пільги або здійснює якісь інші неправомірні діяння з метою отримання безпідставного збагачення).

Як встановлено судом, 10.01.2014 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір доручення, відповідно до п.2.1.1 якого відповідач зобов»язалась вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (отримувати грошові кошти на користь Довірителя від замовників, покупців за договорами підряду, поставки тощо; сплачувати грошові кошти за договорами Довірителя, де він виступає покупцем, замовником тощо; представляти Довірителя у відносинах з фізичними особами, підприємствами та організаціями всіх форм власності).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Повірений має право відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси Довірителя і Повірений не міг попередньо запитати у нього або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит (а.с.50-52).

Як вбачається з товарного чеку від 02.11.2014 року на суму 6.500 грн., вказана сума була сплачена позивачкою як аванс згідно договору № 41/10, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_3 Проте, вказані грошові кошти в сумі 6.500 грн. були отримані ФОП ОСОБА_2, що підтверджується її печаткою на товарному чеку та відповідним записом ФОП ОСОБА_2 до Книги обліку її доходів № 826/30.03.2015 р. (а.с. 6,38, 91-92).

ФОП ОСОБА_2 стверджує, що вказані кошти вона отримала від позивачки на виконання Договору доручення, укладеного 10.01.2014 року між нею, як ФОП ОСОБА_2, та ФОП ОСОБА_3 В подальшому, отримані кошти в сумі 6.500 грн. вона передала ФОП ОСОБА_3, який в повному обсязі виконав замовлення ОСОБА_1 та не має до неї (відповідача) ніяких матеріальних претензій за Договором про продаж меблів № 41/10 від 26.10.2014 року.

Зазначені доводи відповідача підтверджуються як Договором доручення від 10.01.2014 року, так і заявою 3-ї особи ФОП ОСОБА_3 від 04.06.2015 року, якою останній підтверджує передачу йому ОСОБА_2 у відповідності до договору доручення від 10.01.2014 року грошових коштів в сумі 6.500 грн., сплачених ОСОБА_1 за Договором № 41/10 від 26.10.2014 року. Як вказує ОСОБА_3, претензій до ОСОБА_2 він не має (а.с.50-52, 84-85).

Враховуючи викладені обставини та аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачкою не доведено факт безпідставного збагачення ФОП ОСОБА_2 за її рахунок на суму 6.500 грн. та збереження зазначених коштів у себе.

При цьому враховує, що грошові кошти в сумі 6.500 грн. були прийняти відповідачем не помилково, випадково, внаслідок обману чи інших підстав набуття або збереження майна, які можна віднести до підстав виникнення прав та обов»язків. Зазначена сума сплачена ОСОБА_1 на виконання договору №41/10 від 26.10.2014 р., укладеного з ФОП ОСОБА_3, що підтверджується Бланками замовлення (схемою, проектом шафи), заявами позивачки від 06.12.2014 р. та 13.12.2014 р., а також самим товарним чеком від 02.11.2014 року, у якому зазначена підстава сплати коштів, як аванс згідно договору № 41/10. Факт отримання від відповідача коштів в сумі 6.500 грн. на матеріали для виготовлення меблів за Договором № 41/10 від 26.10.2014 року підтвердив і ФОП ОСОБА_3 в своїй заяві від 04.06.2015 року.

При таких обставинах, суд вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,57-60, 88,213,214, 218 ЦПК України, ст.ст. 16,526,571,610,1212 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 3-я особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, - про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 6.500 грн., - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.П. Смирнова