Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 409/1226/14-ц
Провадження № 22ц/782/171/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Коновалової В.А, ОСОБА_2

при секретарі : Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк»

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 березня 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 25.04.2008 року ОСОБА_4 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

25.05.2008 року ОСОБА_4 помер, спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_3, в зв'язку з чим банк 12.02.2014 року направив претензію кредитора до Лутугинської державної нотаріальної контори. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 25.05.2008 року за кредитним договором від 17.08.2007 року утворилася заборгованість в розмірі 8184 грн. 26 коп., яка складається з: 2217 грн. - заборгованість за кредитом; 3465,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2501,91 грн. - заборгованість з комісії та пені. А за кредитним договором від 25.04.2008 року утворилася заборгованість в розмірі 2510 грн. 06 коп., яка складається з: 237,30 грн. - заборгованість за кредитом; 522,76 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1750 грн. - заборгованість з комісії та пені. У звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами від 17.08.2007р. та від 25.04.2008 року в розмірі 10694,32 грн., а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 243,60 грн..

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду першої інстанції незгоден, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. За недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому просить суд скасувати заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що встановлені судом обставини у повному обсязі відповідають матеріалам справи, оскільки судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 були укладені кредитні договори №б/н від 17.08.2007 року та від 25.04.2008 року. Згідно кредитного договору від 17.08.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а згідно кредитного договору від 25.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути суму кредиту, відсотків, визначених цими договорами /а.с.14-15, 18-23/.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 25.05.2008 року /а.с.25/.

12.02.2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» надіслав претензію кредитора до Лутугинської державної нотаріальної контори /а.с.27/.

Відповідно до листа, виданого 26.02.2014 року Лутугинською державною нотаріальної конторою, щодо майна померлого ОСОБА_4 заведена спадкова справа за №63/2014. Спадкоємці померлого до нотаріальної контори станом на 26.02.2014 року не зверталися /а.с.28/.

Згідно ч. І ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

На підставі ч. І ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до п. 32 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Всупереч цього, відповідачу нараховані відсотки та комісія і пеня вже після смерті позичальника: по договору від 25.04.2008р. станом на 30.06.2014.р, по договору від 17.06.2007р. станом на 24.07.2014р. /а.с.4-13/, хоча в позовній заяві зазначено, що дані нарахування складають суму заборгованості станом на момент смерті позичальника.

Зазначаючи відповідачем ОСОБА_3, позивач виходив з того, що місце реєстрації відповідача співпадає з місцем реєстрації померлого.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову послався на відсутність обґрунтування позову і вказав, що відповідно до ЦК України існує пять черг спадкоємців за законом, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Позивач взагалі не зазначає ступінь спорідненості відповідача з померлим ОСОБА_4, не надає доказів, хто проживав разом з померлим на момент його смерті, у звязку з чим у суду немає підстав вважати відповідача ОСОБА_3 спадкоємцем померлого ОСОБА_4, так як не визначене коло спадкоємців, невиявлена наявність спадкової маси, у звязку з чим немає підстав для задоволення позову та покладання обовязку задоволення вимог кредитора на відповідача.

На основі вище зазначеного місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому у задоволенні позову відмовив.

Крім того, згідно ч. 2,3,4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкоємця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги.

Недотримання строків предявлення вимог, які є присічними (преклюзивними) до спадкоємців, визначених статтею 1281 позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Така позиція викладена в Постанові ВСУ по справі №6-33цс15 від 8 квітня 2015 року

ОСОБА_4 помер 25.05.2008 року /а.с.25/. Право вимоги настало після його смерті згідно розрахунку заборгованості (на розрахунковий період) з липня 2008 року

12 лютого 2014 року була направлена претензія в нотаріальну контору.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

Головуючий :

Судді :