Ухвала

іменем україни

18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ним та відповідачкою укладено договір позики грошових коштів на суму 190 000 грн терміном до 31 грудня 2010 року, проте ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за вказаним договором не виконала, тому просив стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти за договором позики в сумі 190 000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 6 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 190 000 грн та судовий збір в розмірі 1 900 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2015 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 6 серпня 2014 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 177 200 грн та судовий збір в розмірі 1 772 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 60 ЦК України <nau://ukr/435-15|st60> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 18 травня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Забродською О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 283. Згідно з даним договором ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_4 190 000 грн терміном до 31 грудня 2010 року, без нарахування відсотків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично просив стягнути заборгованість за договором позики (неповернуті кошти), застосувавши правовий термін «відшкодування збитків», тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні даного спору слід виходити із суті заявлених вимог про повернення суми боргу за договором позики.

Як вбачається з розписок від 20 травня 2011 року, 19 лютого 2011 року, 19 січня 2011 року, 20 грудня 2010 року, 19 серпня 2010 року, 20 липня 2010 року, 21 червня 2010 року, ОСОБА_5 частково повернула грошові кошти в загальній сумі 12 800 грн із залишенням основної суми боргу в розмірі 177 200 грн.

Згідно з ст. ст. 1046 <nau://ukr/435-15|st1046>, 1047 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1047> договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212>), правильно виходив із того, що відповідач згідно з договору позики, який відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1047>, зобов'язалась до 31 грудня 2010 року повернути позику, але свої зобов'язання не виконала.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.М. Ситнік