справа №489/3137/15-ц
номер провадження 2/489/1761/15
Заочне Рішення Іменем України
18 червня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії
У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, а також зобов'язати зняти його з реєстрації місця проживання.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, в якому проживав до червня 2007 року разом з онуком ОСОБА_2, який у червні 2007 році виїхав з будинку та змінив місце свого проживання, де проживає на теперішній час не відомо.
Так як з реєстраційного обліку за місцем реєстрації відповідач не знявся, участі в утриманні будинку, в його ремонті та сплаті комунальних платежів не приймає, власних речей в ньому не має позивач просить зняти його з реєстрації та визнати таким, що втратив право користування житловим будинком.
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за своєї відсутності та заперечень проти позову не надав.
У відповідності до статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази вважає, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Згідно даних сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Миколаївській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в вказаному житловому будинку.
Позивач пояснила, що біля восьми років відповідач у будинку не проживає та участі в його утриманні не приймає, місце проживання його їй не відоме.
Актом про не проживання від 07.05.2015, складеного ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 10 за місцем реєстрації відповідача, позивач підтвердила, щоОСОБА_2 з червня 2007 року не проживає в зазначеному будинку.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Зі змісту статті 319 цього Кодексу вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із статтею 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За встановлених вище обставин та враховуючи, що відповідач будучи зареєстрованим у житловому будинку в ньому не проживає без поважних причин вісім років, участі в утриманні будинку не приймає, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком.
Щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, вказані вимоги є зайвими, оскільки відповідно до положень статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.
Крім того, вказана вимога заявлена відповідачем без зазначення державного органу на який покладено обов'язок із реєстрації фізичних осіб в якості відповідача, а також не надано доказів відмови такого органу в проведенні реєстрації відносно відповідача.
За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 19.06.2015.