провадження № 2/243/2727/2015
справа № 243/4988/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Мороз К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Арагорн» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2015 року ТОВ «Арагорн» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги . В обґрунтування свої вимоги тим, що згідно договору № 4 від 10 липня 2003 року, договору № 1 від 05 липня 2013 року, житловий будинок № 43 по вул. Карла Маркса передано ТОВ «Арагорн» Словянською міською радою на обслуговування та утримання.

Пунктом № 4.1 договору передбачено, що право стягнення плати за надання послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території з мешканців будинку.

Квартира АДРЕСА_1, увійшла у склад переданого житлового фонду, який обслуговується ТОВ «Арагорн».

Вказана квартира приватизована площею 52,4 кв. м. особовий рахунок відкрито на імя ОСОБА_1.

Згідно ст. ст. 66,67 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги0 береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ч. 1, 2 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «про житлово комунальні послуги», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за житлово комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського фонду вносяться щомісячно.

У звязку з неналежним виконанням обовязку по сплаті житлово комунальних послуг (з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів), за особовим рахунком Відповідачів станом на 01 березня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 1036 грн. 97 коп.

ТОВ «Арагорн» просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за житлово комунальні послуги розмірі 1036 грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача ОСОБА_4 яка діє на підставі Довіреності № 1-юр від 01 березня 2015 року (а.с.21), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. У судовому засіданні пояснила, що заборгованість утворилася з 2003 року по даний час, оскільки відповідачі не кожного місяця сплачували комунальні послуги, хоч такі послуги їм надавалися постійно. Договір про реструктуризацію боргу між ними не укладався. Будь-яких інших угод щодо першочерговості сплати коштів також не було. На заперечення відповідача зазначила, що оскільки відповідач постійно платила кошти за комунальні послуги, однак за весь період часу у неї були несплати, то застосування позовної давності щодо боргу є недоречним, тому що у відповідачів відсутній період часу у три роки, за який би вони не сплачували б комунальні послуги. Зазначила, що їй розяснено право на подачі клопотання про поновлення строку позовної давності, однак вона цим правом скористатися не бажає, оскільки вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений з вищевикладених мотивів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що вона не отримувала квитанції про сплату комунальних послуг, тому вважає, що нею комунальні послуги сплачувалися у розмірах та у строки, визначені законом. Крім того зазначила, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом, оскільки заборгованість нарахована за період з 2003 року, тобто понад десять років, просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову. Також вказала, що виконавці комунальних послуг постійно змінювалися, тому не зрозуміло, як вони виконували свої обовязки, і кому необхідно було сплачувати кошти. Договір про реструктуризацію боргу між ними не укладався. Будь-яких інших угод щодо першочерговості сплати коштів також не було. Інші відповідачі її діти, вони також не визнають позовних вимог, однак у заяві цього не вказали, у звязку із їх юридичною необізнаністю. До суду зявитися не можуть, оскільки у дочки на утриманні немовля, а син в даний час працює.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3, повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання не зявилися, надали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Свою думку з приводу заявленого позову не висловили.(а.с.29-30).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Арагорн» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме - забезпечення належного стану будинку, прибирання прибудинкової території, забезпечення внутрішньо підїзного освітлення, здійснює ТОВ «Арагорн» на підставі на підставі договору № 4 від 10 липня 2003 року, договору № 1 від 05 липня 2013 року, житловий будинок № 43 по вул. Карла Маркса передано ТОВ «Арагорн» Словянською міською радою на обслуговування та утримання. (а.с.12-20).

Відповідно до особового рахунку № 43057 ОСОБА_6. є абонентом ТОВ «Арагорн», і у звязку з чим є споживачами комунальних послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території.

У відповідності до довідки про склад сімї № 371 від 28 травня 2015 року, у кв.58, по вул. К.Маркса, 43 у м. Словянську разом із ОСОБА_6 проживають та зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3А.(а.с.3).

Відповідно до Розрахунку за травень 2009 квітень 2015 року включно за особовим рахунком 43057, сума заборгованості ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 за спожиті послуги перед ТОВ «Арагорн» становить 1036 грн. 97 коп. (а.с.6).

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року за заявою ТОВ «Арагорн» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території було відмовлено у прийнятті заяви у звязку з тим, що ОСОБА_1 подала свої заперечення проти видачі судового наказу посилаючись на незаконність вимог ТОВ «Арагорн» (а. с. 4).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення тощо).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Виходячи з надання послуг з боку позивача та отримання послуг відповідачами та їх оплатою, між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, багатоквартирний будинок, в якому мешкає відповідач, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання.

Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності до ч.1 ст. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом також встановлено, що сума заборгованості в розмірі 1036 грн. 97 коп. утворилася за період з жовтня 2003 року по квітень 2015 року.(а.с.5-6).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

23 червня 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 37).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала, що щомісячні платежі за житлово-комунальні послуги, які вони сплачували є періодичними, і фактично відповідають нарахованим позивачем сумам за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території.

З розрахунків, наданих позивачем вбачається, що станом на квітень 2015 року, заборгованість по оплаті за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території становить 1036 грн. 97 коп., при цьому заборгованість виникла за період часу з 2003 року, і частина боргу охоплюється періодом до квітня 2012 року. Визначаючи межи строку позовної давності, суд зважає на ту обставину, що позивач звертався із заявою про видачу судового наказу, який був винесений 23 березня 2015 року, та скасований 21 квітня 2015 року. І з аналізу розрахунків також вбачається, що відповідачкою здійснювались платежі за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території у відповідності до нарахованих позивачем щомісячних платежів за надання таких послуг.

Отже платежі, які здійснювали відповідачі є поточними.

Суду не представлено позивачем доказів того, що між сторонами укладався договір про реструктуризацію боргу за квартплату та комунальні послуги, а також суду не надано доказів того, що між сторонами у справі існувала домовленість про першочергове використання поточних платежів для погашення заборгованості за попередні місяці.

Із вказаних підстав, суд не приймає доводи представника позивача в тій їх частині, що строк позовної давності не підлягає застосуванню, у звязку з тим, що відповідачами сплачувалися кошти за надання комунальних послуг протягом всього періоду часу.

Суд зазначає, що на пропозицію суду в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння його права на можливість проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі, представник позивача наполягала на вирішенні справи за наявних у ній доказів.

З огляду на вищенаведене, а також оскільки позивачем не висловлено клопотання про поновлення строку позовної давності, та не наведено обґрунтованих підстав поновлення такого строку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Арагорн» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з жовтня 2003 року по березень 2012 року в сумі 700 грн. 32 коп.(а.с.5-6) не підлягають задоволенню в звязку із пропущенням позивачем строку позовної давності.

Наведена правова позиція також викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України № 6-6939св10 від 20 червня 2012 року.

Виходячи з представлених розрахунків, відповідачем при постійній сплаті поточних платежів, не були сплачені кошти за квітень 2012 року в сумі 73 грн. 37 коп., лютий 2013 року в сумі 73 грн. 37 коп., червень 2013 року в сумі 73 грн. 37 коп., квітень-травень 2014 року в сумі по 73 грн. 37 коп. та переплачено кошти за липень 2014 року в сумі 30 грн. 20 коп..

З огляду на викладене, на думку суду, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті послуги в сумі 336 грн.65 коп.(73 грн. 37 коп. Х4+43 грн.17 коп.), яка утворилася за період часу з квітня 2012 року по квітень 2015 року включно.

Суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Склад та розмір судових витрат входить до предмету доказування по справі.

У відповідності до розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір,(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

У відповідності до п.4, ч.2, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу заяви про видачу судового наказу, встановлюється ставка 50 відсотків ставки, що визначається з оспорюваної суми у разі звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження.

У відповідності до ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

З огляду на викладене, з врахуванням тієї обставини, судовий наказ від 23 березня 2015 року Виданий Словянським міськрайонним судом скасований, суд вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати у виді судового збору, виходить з наступних розрахунків. Суд стягує із відповідачів з кожного по 25 грн. 98 коп. ( 336 грн. 65 коп. - це сума задоволених позовних вимог, яка становить 32 %, від вимог, який заявляє позивач. Отже 32% від 243 грн. 60 коп. судового збору становить 77 грн.95 коп./3).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11,264,509,525,526,625 ЦК України, ст.ст.64,67,68 ЖК України, ст.ст. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Арагорн» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, які зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2, інші дані суду невідомі, на користь ТОВ «Арагорн» на р/р 4732, МФО 335548, ПАТ КБ «ПриватБанк», , заборгованість по комунальних платежах, яка утворилася за період з квітня 2009 року по квітень 2015 року, в сумі 336 (триста тридцять шість) грн. 65 коп.,

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, які зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2, інші дані суду невідомі, на користь ТОВ «Арагорн» на р/р 4732, МФО 335548, ПАТ КБ «ПриватБанк», , витрати по сплаті судового збору у розмірі по 25 (двадцять п'ять) грн. 98 коп. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області (Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 33/0/38/-15 від 21 травня 2015 року «Про відновлення роботи Апеляційного суду Донецької області») через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 26 червня 2015 року.

Головуюча - суддя: О.В. Ільяшевич