У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 4 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 54 681, 48 грн. за період з 02.08.2013 р. по 05.08.2014 р. В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, місцевий суд не з'ясував всіх фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки (а.с.109-113).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник апелянта скаргу підтримав та просив задовольнити, позивачка та її представник скаргу не визнали та просили відхилити.

При цьому, представник відповідача пояснив, що спір між сторонами щодо заробітної плати триває давно, фактично позивачка кошти отримала, на даний час заборгованість відсутня, а тому підстав для примусового стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні немає.

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, а також матеріали справи №308/17714/13 та справи № 712/21611/12, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що згідно наказу ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 26 липня 2013 року № 64-к ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, з 01 серпня 2013 року (а.с.4).

Підставою видачі цього наказу була заява ОСОБА_1 про звільнення з роботи за власним бажанням. Розрахунок при звільненні із ОСОБА_1 проведено не було.

27 листопада 2012 року у справі № 712/21611/12 Ужгородським міськрайонним судом було видано наказ за заявою прокурора м. Ужгорода про стягнення з ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 35 830,01 грн. (справа № 712/21611/12, а.с.7).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року було визнано мирову угоду укладену між сторонами про погашення вказаної вище заборгованості по виплаті заробітної плати (справа № 712/21611/12, а.с.17-18). В подальшому цю мирову угоду було розірвано, заборгованість перед позивачкою повністю не виплачена.

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача з вимогою про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 6 лютого 2014 року позов було задоволено, стягнуто на користь позивачки із відповідача 31 281 грн. 30 коп. (справа № 308/17714/13, а.с.27-28). Це рішення було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року (справа № 308/17714/13, а.с.52-55).

На підставі цього рішення 26 травня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом було видано виконавчий лист про стягнення з ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень, який було виконано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд, за результатами якого провадження у справі закрито (справа № 308/17714/13 а.с.153-154).

У своїй ухвалі суд касаційної інстанції вказав, що в наказному провадженні вже вирішувалося питання про стягнення заборгованості по заробітній платі, вказаний наказ є чинним, а скасування мирової угоди, що була укладена між сторонами на стадії виконання судового наказу, в даному випадку правового значення немає.

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з повним позовом, у якому просила стягнути на її користь 55 549 грн. 44 коп. - середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні . Ця вимога є предметом розгляду у даній судовій справі.

Задовольняючи цей позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести зі звільненим працівником розрахунок у день звільнення або у строки, визначені ст. 116 КЗпП України носить імперативний характер, а у разі його порушення працівник вправі вимагати грошову компенсацію, визначену законом.

Колегія з цим погоджується та наголошує, що згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

У відповідності до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В даному випадку встановлено, що розрахунок з позивачем у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України, проведено не було. Такий розрахунок був проведений тільки 5 серпня 2014 року, про що свідчать виписки з "Приватбанку" (а.с.11). Крім того, на вказані обставини також посилається представник відповідача у письмових запереченнях, поданих 6 жовтня 2014 року (а.с.43-44).

З досліджених судом матеріалів також слідує, що позивачка була змушена добиватися одержання розрахунку у судовому порядку, про що свідчать досліджувані матеріали двох попередніх судових справ (№ 308/17714/13 та № 712/21611/12). Той факт, що у порядку виконання судового наказу про стягнення заборгованості між сторонами укладалася мирова угода, не є підставою звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, за порушення своїх обов'язків щодо своєчасної виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні, так як таке можливе лише у разі відсутності вини підприємства, але такі докази суду не надані. Крім того, мирова угода була розірвана, і відповідачем виконана не була.

Позивачку ОСОБА_1 було звільнено з роботи 1 серпня 2013 року (а.с.4), повний і остаточний розрахунок було проведено 5 серпня 2014 року (а.с.11).

Кількість днів за час затримки розрахунку при звільненні позивачки ОСОБА_1 за період з 02.08.2013 року по 05.08.2014 року (день фактичного розрахунку) складає: серпень 2013 року - 20 днів, вересень 2013 року - 21 день, жовтень 2013 року - 23 дня, листопад 2013 року - 21 день, грудень 2013 року - 22 дня, січень 2014 року - 21 день, лютий 2014 року - 20 днів, березень 2014 року - 20 днів, квітень 2014 року - 21 день, травень 2014 року - 19 днів, червень 2014 року - 19 днів, липень 2014 року - 23 дня, серпень 2014 року - 2 дня, тобто всього 252 робочих днів.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно довідки виданої ДП" Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " про середньомісячну заробітну плату від 10.07.2014 року № 917 розмір середньомісячної заробітної плати, що нараховувалась ОСОБА_1 до моменту звільнення, складає 2820 гривень 92 коп., розмір середньоденної заробітної плати за один робочий день складає 216 гривні 99 копійок (а.с.10)

Таким чином, середній заробіток позивачки за час затримки розрахунку при звільненні складає : 216 грн. 99 коп. х 252 р. д. = 54 681 гривень 48 копійок. Розрахунки судом першої інстанції зроблені правильно.

В апеляційній скарзі апелянт оспорює проведений розрахунок, однак свого контррозрахунку не наводить.

На переконання колегії, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року (справа № 6-77цс11) та від 27 березня 2013 року (справа № 6-15цс13).

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" - відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________