Справа № 539/2577/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання - Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові вказав, що відповідно до укладеного 15.12.2006 року кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитною угодою, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року становить 26 843 грн. 92 коп. та складається з: 05 849 грн 18 коп. заборгованості за кредитом, 12 522 грн 78 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 860 грн 34 коп. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору, 500 грн 00 коп. штрафу (фіксована складова) та 1 111 грн 62 коп. штрафу (процента складова).

Позивач просить стягнути з відповідача 26 843 гривень 92 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.12.2006 року .

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду клопотання в якому просив суд дану справу розглянути без його участі, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив із підстав недодержання сторонами при укладенні кредитного договору письмової форми правочину та як наслідок відсутність самого предмета судового розгляду, а також заявив суду письмове клопотання про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності .

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до переконання, що даний позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15.12.2006 року між КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 10 000 гривень 00 коп. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви.

Згідно змісту вказаної заяви відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість, яка становить 26 843 грн. 92 коп. та складається з: 05 849 грн 18 коп. заборгованості за кредитом, 12 522 грн 78 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3 860 грн 34 коп. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору, 500 грн 00 коп. штрафу (фіксована складова) та 1 111 грн 62 коп. штрафу (процента складова).

Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін ( а.с.9-14).

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Пунктом 8.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п. 9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір дії 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Останній платіж здійснено відповідачем у грудні 2009 року в розмірі 500 гривень, що ним особисто підтверджено в судовому засіданні, в той час як позов предявлено тільки 16.07.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в своєму рішенні від 19.03.2014 року (№ 6-14 цс 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Позиція відповідача щодо відсутності письмово кредитного договору та як наслідок недодержання сторонами належної форми при оформленні кредитних відносин не знаходить свого підтвердження виходячи із наступного .

Відповідно до п.4 заяви, що була власноручно підписана відповідачем, він ознайомлений і згідний із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Відповідач надав свою згоду, що відповідна заява разом і з Умовами і Правилами надання банківських послуг и тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг ( а.с. 8).

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Ст.634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Отже, при укладенні кредитного договору у формі приєднання сторони досягли всіх його істотних умов, а тому твердження відповідача щодо недодержання письмової форми при оформлені кредиту не ґрунтуються на вимогах цивільного законодавства.

На підставі зазначених правових висновків суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1, 256-268, 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 222, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 Е. Г.