справа №489/1007/15-ц
номер провадження 2/489/1075/15
заочне рішення Іменем україни
30 квітня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
У лютому 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості по кредитному договору в сумі 109117,19 дол. США, що еквівалентно 1652696,27 грн.
У обґрунтування вимог вказано, що 14.05.2007 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 в рамках Генеральної угоди № 14МГУ/2007 від 25.04.2007 (далі Генеральна угода) укладено кредитний договір № 20М-14МГУ/2007 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 190000,00 дол. США зі сплатою 13,0 процентів річних, строком до 25.04.2014, який був продовжений до 25.04.2017 Договором про внесення змін № 7 до кредитного договору від 25.02.2013.
У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14.05.2007 між ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки, які викладені у новій редакції 25.02.2013, відповідно до яких поручителі зобовязалися нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору.
У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про слухання справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення за наявності для того підстав.
Відповідачі заяв про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надали. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 14.05.2007 між АКБ «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 в рамках Генеральної угоди від 25.04.2007 № 14МГУ/2007 укладено кредитний договір № 20М-14МГУ/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 190000,00 дол. США зі сплатою 13,0 процентів річних, строком користування до 25.04.2014.
Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується її заявами на видачу готівки, копії яких додано до позову.
25.02.2013 сторони кредитного договору уклали Договір про внесення змін №7, яким виклали кредитний договір в новій редакції та продовжили строк користування кредитом до 25.04.2017.
Виконання умов кредитного договору забезпечено окремими договорами поруки, укладеними 14.05.2007 банком з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Договорами про внесення змін № 1 від 25.02.2013 сторони внесли зміни до існуючих договорів поруки, виклавши їх в новій редакції з урахуванням змін, внесених до кредитного договору.
Згідно умов договорів поруки поручителі взяли на себе зобовязання у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором нести разом з ним солідарну відповідальність у повному обсязі.
Через порушення грошових зобовязань 03.10.2014 на адресу відповідача ОСОБА_1 та 05.11.2014 на адресу інших відповідачів поручителів позивач надіслав вимоги про дострокове погашення кредиту та сплату інших платежів, які залишено без виконання.
Таким чином, через порушення позичальником грошових зобовязань, у відповідності до вимог частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, позивач скористався правом на дострокове стягнення всієї заборгованості, змінивши тим самим строк повернення кредиту.
За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідні розяснення щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором наведені у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».
Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.
У відповідності до частини першої статті 554 вказаного Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною третьою цієї статті визначено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Виходячи з наведених норм матеріального права та обставин справи, суд приходить до висновку про порушення відповідачами взятих зобовязань, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості в солідарному порядку з позичальника та кожного із поручителів, які не несуть між собою солідарного обовязку, окремо.
Відповідно статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд - вирішив:
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_2), ОСОБА_3 (іден. номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судовий збір у сумі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В.Коваленко