У х в а л а

9 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Сеніна Ю.Л., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів із спадкоємця,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом й просив стягнути з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_6 грошові кошти, що були сплачені останньому за передачу у власність ставка площею 2, 3534 га.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_5 строк пред'явлення вимог до ОСОБА_4, як спадкоємця ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 73 тис. 600 грн, сплачених за передачу у власність ставка площею 2, 3534 га, що розташований у селі Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 3 грудня 2014 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції скасовано й залишено в силі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року.

У липні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року.

У заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду касаційної та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції, на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції статті 1281 ЦК України ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2011 року та від 3 червня 2015 року.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Перевіривши наведені у заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 20 травня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки позивачем пред'явлено письмову вимогу до спадкоємця боржника у визначений статтею 1281 ЦК України строк. При цьому зазначив про помилкове поновлення такого строку, що не впливає на правильність рішення суду першої інстанції та не тягне за собою його скасування.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2011 року та від 3 червня 2015 року, суд касаційної інстанції зазначив про відсутність доказів дотримання кредитором визначеного статтею 1281 ЦК України строку пред'явлення вимог до спадкоємців боржника, що в силу вимог частини четвертої вказаної статті позбавляє його права такої вимоги.

Отже, у справах судами по різному оцінено наявні у справах докази, що не свідчить про неоднакове застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів із спадкоємця відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді В.М. Сімоненко
Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк