АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер 758/459/14-ц Головуючий у 1 ін. - Богінкевич С.М. Апел.провадження 22-ц/796/6037/2015 Судя - доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду у цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Слободянюк С.В.,

суддів: Корчевного Г.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі: Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ ) «Альфа-Банк» звернулись в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 06 травня 2008 року і просив суд стягнути з відповідача виниклу заборгованість, яка станом на 07 грудня 2013 року становить 701 825,88 грн. та судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 січня 2015 року відмовлено у задоволенні позову (а.с.102-105).

На рішення суду першої інстанції ПАТ «Альфа-Банк» подали апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову.

Справу розглянуто без участі сторін, які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 04 травня 2015 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (19 серпня 2009 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було приведено у відповідність організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк») та третьою особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 700006441 (а.с.6).

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут ЗАТ «Альфа-Банк», відповідно яких нове повне найменування позивача змінилось на Публічне Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи ЗАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору ЗАТ «Альфа-Банк» зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 32 218 доларів США 88 центів, а останній зобов'язався у порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути їх, крім того, сплачувати проценти за користування, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту (а.с.9-10).

З метою забезпечення виконання зобов'язань, взятих позичальником, 06 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 700006441-П (а.с.13).

Відповідно до п.3.1. вищезазначеного договору поруки третя особа ОСОБА_3 та відповідач відповідають перед позивачем за порушення обов*язків за кредитним договором, як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у підтвердження позовних вимог, пред*явлених до відповідача, посилається на те, що на відміну від позивача, який виконав взяті на себе зобов*язання, ОСОБА_3 та відповідач свої зобов*язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів належно не виконали, у зв'язку з чим станом на 07 грудня 2013 року мають прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 28 980 доларів США 13 центів, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 231 638 гривень 18 копійок, за заборгованість за відсотками - 11 941 долар США 26 центів, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 95 446 гривень 49 копійок (а.с.17).

Банком, поручителю ОСОБА_2, 22 серпня 2013 року направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.15-16).

Як вбачається з наданої суду копії судового наказу Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2009 року (справа № 2Н-244/2009), з позичальника ОСОБА_3 стягнута заборгованість за порушення умов кредитного договору № 700006441 в загальній сумі 261 728,79 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 700006441 звернуто стягнення на предмет застави автомобіль (а.с.89-91).

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення чергового платежу періодичними платежами), або із дня встановлення кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином і право кредитора, і обов'язок поручителя по закінченні цього строку припиняються, і жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, 6-6цс14, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування для всіх судів України.

Зокрема, у постанові зазначено, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту має відбуватися шляхом сплати щомісячних платежів (п.2.8).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сплата будь - яких платежів за кредитним договором припинена з 09 жовтня 2009 року (а.с.17). З позовом до суду позивач звернувся 09 листопада 2014 року. Таким чином на час пред`явлення вимоги до поручителя порука відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України була припинена, а відтак вимоги про стягнення заборгованості з поручителя суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що поруки була припинена, доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір поруки не припинено на час звернення позивача з позивом не ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: