Справа № 125/28/15-ц Провадження № 22-ц/772/2854/2015Головуючий в суді першої інстанції Єрмічова В. В.
Категорія 2Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Пащенко Л.В., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області, голови Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області - Зброжека Миколи Борисовича про визнання дій незаконними, визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області, голови Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області - Зброжека Миколи Борисовича про визнання дій незаконними, визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 виданого Маньковецькою сільською радою Барського району Вінницької області він має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» у частці, яка визначена у розмірі 5914 гривень. 19 серпня 2013 року він звернувся до Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області з заявою вх.№К-17 про повернення належного йому майна згідно частки у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства, а саме частини БТС (блоку теплових стоянок), яка припадає на його частку у розмірі 5914 гривень. У відповіді на вказану заяву від 11 вересня 2013 року зазначено, що сільська рада не заперечує, що він є власником вищевказаного майнового сертифікату і має право отримати свою частку на вказану в ньому суму. Вважає причину відмови у повернені йому майна безпідставною, оскільки сільська рада заволоділа належним майном без його відома та згоди, жодних угод щодо вказаного майна між ними не укладалось, а тому зобовязана повернути належне йому майно негайно, однак всупереч цьому сільська рада надалі продовжує порушувати його право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Позивач просив суд: визнати незаконними дії Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області, які полягають у заволодінні часткою майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» приватно-орендного кооперативу «Дружба», яка належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 на суму 5914 гривень; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на частку будівлі блоку теплових стоянок (БТС), що розташована в Урочищі Дружби, 2 в с.Маньківці Барського району Вінницької області у розмірі згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 на суму 5914 гривень; визнати дії сільського голови Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області при розгляді заяви ОСОБА_2 вх.№К-17 від 19 серпня 2013 року незаконними внаслідок порушення Конституції та Законів України, Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування, внаслідок не забезпечення здійснення наданих йому повноважень щодо додержання на території с. Маньківці його прав; визнати не чинним висновок сільської ради, що будівля БТС (блок теплових стоянок) відповідно до рішення зборів уповноважених членів спілки співвласників майнових паїв приватно-орендного кооперативу «Дружба» с. Маньківці від 29 червня 2010 року є єдиним комплексом вартістю 192926 гривень; визнати відсутніми повноваження Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області щодо розпорядження іншим майном пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» приватно-орендного кооперативу «Дружба» с.Маньківці.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, вони є недоведеними.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2013 року Маньковецькою сільською радою Барського району Вінницької області видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 згідно якого останній має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба» приватно-орендного кооперативу «Дружба» с. Маньківці з часткою визначеною в розмірі 5914 гривень(а.с.4).

05 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області про повернення йому майна, а саме частини БТС (блоку теплових стоянок), яка припадає на його частку у розмірі 5914 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 обгрунтовуючи тим, що згоди на відповідальне зберігання належного йому майна він не надавав, тобто комісія з відповідального зберігання утримує майно всупереч його волі, а тому просить дане майно повернути негайно, заява зареєстрована 19 серпня 2013 року під №К-17 (а.с.6).

03 вересня 2013 року ОСОБА_2 надано відповідь за підписом Маньковецького сільського голови Барського району Вінницької області Зброжека М.Б., у якій зазначено, що його заяву розглянуто комісійно та прийнято відповідний висновок із роз'ясненнями для позивача (а.с.7).

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 червня 2014 року скасовано, постановлено ухвалу, якою провадження у даній справі закрито та роз'яснено ОСОБА_2, що вказаний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства (а.с.8-11).

Згідно до ч.3 ст.9ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

У листі від 05 грудня 2002 року №37-25-1-11/11379 "Щодо реалізації власниками майнових паїв права на одержання цих паїв у натурі" Міністерство аграрної політики України роз»яснено, що Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" передбачено здійснити комплекс організаційних заходів щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників.

Згідно п.10 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. №177, уточнення розмірів паїв членів підприємства здійснюється у разі, зокрема, виділення майна в натурі окремим співвласникам за період, що минув після реорганізації підприємства.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що ПОК «Дружба» не могло передати жодне майно з причин його відсутності, спростовується наступним.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини справи, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Барського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2013 року (а.с.30-34), яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 листопада 2013 року (а.с.35-38), встановлено, що на підставі заяви голови комісії по розпаюванню майна приватно-орендного кооперативу "Дружба" про прийняття Маньковецькою сільською радою Барського району Вінницької області на відповідальне зберігання майна не витребуваних паїв, яке залишилося після ліквідації ПОК "Дружба", рішенням виконкому Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області № 30 від 05 серпня 2011 року було створено комісію для прийому - передачі вказаного майна, для відповідального зберігання.

Згідно акта прийому-передачі від 10 серпня 2011 року комісія по розпаюванню майна приватно-орендного кооперативу "Дружба" передала, а Маньковецька сільська рада Барського району Вінницької області прийняла майно не витребуваних паїв, яке залишилося після ліквідації ПОК "Дружба" на суму 232544 грн., а саме: водонапірну башню, корівник №1, корівник №2, будівлю БТС (блоку теплових стоянок), свинарник №2, причіп ГКБ, жомову яму.

За змістом ч.1 ст.. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача

Як вбачається з матеріалів справи до власників майнових сертифікатів ПОК «Дружба», які не заявляли власність на майно входить 140 чоловік (а.с.24-25), однак позивач не скористався своїм правом, яке передбачено ч.1 ст.33 ЦПК України, щодо залучення зазначених осіб у якості співвідповідачів.

Крім того, у суді першої інстанції позивачу роз'яснювались права передбачені ст..27 ЦПК України, а також право на призначення судової експертизи відносно визначення частки БТС (блоку теплових стоянок) на суму 5914 грн. для можливого виділення в натурі, однак позивач також не скористався своїм правом на призначення такої експертизи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

ОСОБА_2 не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України не підтвердив цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-64 ЦПК України, які могли б бути підставою для задоволення його вимог.

Оскільки позивач не довів свого права на спірне майно, тому таке право не являється порушеним, а отже не підлягає судовому захисту.

За правилами статей 3 і 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого порушеного права, що захищається судом при здійсненні ним правосуддя, у спосіб, визначений законами України.

Виходячи із встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає, що права позивача на спірне майно не порушено, а отже воно не підлягає судовому захисту, оскільки заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах Закону, тому не підлягають до задоволення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Пащенко Л.В.

Нікушин В.П.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.