Справа № 202/4304/15-ц
Провадження № 2/202/3320/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 листопада 2013 року у розмірі 34054,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 листопада 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 13 листопада 2013 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до умов Договору відповідачу було відкрито Банком поточний рахунок № 4916. Відповідачу банком встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 17 000 грн. Позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на 07 квітня 2015 року заборгованість становить 34054,40 грн.,що складається з наступного: 17000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 9660,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5404,51 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 1988,98 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Оскільки ФОП ОСОБА_1 припинив свою діяльність, тому позивач просить стягнути зазначену заборгованість з громадянина ОСОБА_1

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 13 листопада 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 13 листопада 2013 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до умов Договору відповідачу було відкрито Банком поточний рахунок № 4916. Відповідачу банком встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 17 000 грн.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно з яким заборгованість відповідача станом на 07 квітня 2015 року становить 34054,40 грн., з яких: 17000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 9660,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5404,51 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 1988,98 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи відмінності у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, та відповідно до ст.ст. 51-52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особо, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13.

Згідно відомостей розміщених на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 24 липня 2015 року ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність.

Оскільки діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена відповідно до вимог закону, тому обґрунтованими є вимоги банку до громадянина ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.1048-1052 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобовязання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, а тому, відповідно до ст.ст. ст.ст. 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 13 листопада 2013 року в сумі 34054,40 грн., обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» () заборгованість по кредитному договору б/н від 13 листопада 2013 року у розмірі 34054 (тридцять чотири тисячі пятдесят чотири) грн. 40 коп., з яких: 17000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 9660,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5404,51 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 1988,98 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 340 (триста сорок) грн.54 коп.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин