АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 761/274/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Барановської Л.В.,

при секретарі Орленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року у справі за клопотанням ОСОБА_4 про поновлення строку на подання скарги на дії Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ЛисенкоО.В. про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року клопотання скаржника ОСОБА_4 про поновлення строку на подання скарги на дії Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій - залишено без задоволення, а скаргу без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції скаржник подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою, постановлена зпорушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не вивчив матеріали справи та дійшов невірного висновку про те, що вона навмисними діями пропустила строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав у володінні та користуванні своєї нерухомості шляхом скасування накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6, яка є однією із співвласників квартири, на користь ПАТ «Універсал банк» грошових коштів.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без задоволення клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на подання скарги на дії Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій, скаргу без розгляду, суд першої інстанції входив із того, що заявником було пропущено строк для звернення із скаргою до суду без поважних причини, а тому такий строк поновленню не підлягає.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до суду із скаргою на дії Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. про визнання дій неправомірними та вчинення певних дій, посилаючись на те, що 18 червня 2015 року державним виконавцем здійснено дію щодо примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1 та складено акт опису й арешту майна та проведена грошова оцінка. Дані дії вчиненні з метою примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» грошових коштів в сумі 278 183,76 грн. Вважає, що накладення арешту на всю квартиру без визначення частки нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_6 та виділення її в натурі вчинено державним виконавцем всупереч вимогам статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦК України та порушують права інших співвласників квартири, а саме: заявнику - ОСОБА_4 та ОСОБА_8

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Призначивши до розгляду питання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції не визначився із складом осіб, які беруть участь у справах за скаргами на дії державного виконавця та не врахував фактичні обставини, що наведені у заяві ОСОБА_4 Так як відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, а предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Із поданих матеріалів вбачається, що сторонами виконавчого провадження є стягувач ПАТ «Універсал Банк» та боржник ОСОБА_6. До суду із скаргою на дії державного виконавця звернулась особа, яка не є стороною виконавчого провадження з вимогою щодо належності їй, а не боржникові частини майна, на яке накладено арешт.

Як роз′яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 24 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Проте, суд першої інстанції на вищевказані норми права уваги не звернув та прийнявши до розгляду клопотання про поновлення строку на подання скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця, не з′ясував, чи підлягають порушенні у скарзі ОСОБА_4 питання, вирішенню у процесуальному порядку, встановленому для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця відповідно до положень Закону «Про виконавче провадження».

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: