Справа № 161/1398/15-ц
Провадження № 2/161/1187/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа без самостійних вимог Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Відродження-55», про визнання права на житло, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання за нею та її неповнолітніми дітьми дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, права на користування житлом квартирою № 21 в житловому будинку № 55 по пр. Відродження в м. Луцьку.

Позовні вимоги мотивує тим, що її мати ОСОБА_9 працювала на ОСОБА_4 взуттєвій фабриці та їй було надано кімнату № 216 в гуртожитку по пр. Відродження, 55 в м. Луцьку. Рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради від 19.04.2007 року гуртожитку по пр. Відродження, 55 в м. Луцьку надано статус житлового будинку, кімнату №м 216 перейменовано на квартиру № 21. Матері позивача видано ордер № 24 на квартиру АДРЕСА_1. Позивач вказує, що в цій квартирі вона періодично проживала зі своїми неповнолітніми дітьми - дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З літа 2011 року в цій квартирі з дітьми позивач проживає постійно, оскільки в неї не має іншого житла. В дану квартиру позивач вселилася з дозволу матері та проживала з нею однією сімєю. Позивач з дітьми зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, однак ця квартира належить на праві власності іншій особі.

17.12.2013 року мати позивача померла. В 2014 році ОСОБА_5 народила третю дитину сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, і в даний час є багатодітною матірю.

Вважає, що вона та її діти на законних підставах вселились у спірну квартиру та проживають в ній. Оскільки іншого житла у них не має, то дана квартира є постійним місцем проживання.

Зазначені в позові обставини фактичного проживання та користування спірною квартирою підтверджуються копією ордера № 24 від 07.07.2008 року, та це можуть підтвердити свідки.

Правовою підставою вважає норми ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради проти задоволення позову заперечила, оскільки позивач не перебуває на квартирному обліку, тому підстав надати зазначене житло немає.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, суду пояснила, що у спірній квартирі ніхто не проживає з грудня 2013 року, а до грудня 2013 року проживала ОСОБА_9, яка померла 17.12.2013 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_9 працювала на ОСОБА_4 взуттєвій фабриці та їй було надано кімнату № 216 в гуртожитку по пр. Відродження, 55 в м. Луцьку. На підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради № 371-3 від 19.04.2007 року «Про надання статусу житлового будинку будівлі гуртожитку, що на пр. Відродження, 55 та затвердження списку мешканців» (а.с. 12) видано ордер на житлове приміщення № 24 від 07.07.2008 року ОСОБА_9, сімя якої складається з однієї людини (а.с. 13).

В позовній заяві позивач вказувала, що в цій квартирі вона періодично проживала зі своїми неповнолітніми дітьми - дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а з літа 2011 року в цій квартирі з дітьми позивач проживає постійно, оскільки в неї не має іншого житла. В дану квартиру позивач вселилася з дозволу матері та проживала з нею однією сімєю.

Проте в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 з дітьми зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено довідкою про склад сімї № 622 від 24.04.2014 року (а.с. 9), листом-відповіддю ОСОБА_4 міського відділу УМВС України у Волинській області від 13.03.2015 вих. № 20 (а.с. 41) та і самою ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Житлового кодексу України повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).

Оскільки Законом України передбачено певний порядок набуття права користування житлом, то суд приходить до висновку, що він не повинен порушуватись.

Статтями 57, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показів свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Право користування квартирою № 21 будинку № 55 по пр. Відродження у м. Луцьку за ОСОБА_5 та її неповнолітніми дітьми не може бути визнано у судовому порядку.

Письмові докази, подані суду позивачем є недостатніми та належним доказом того, що вона постійно проживала та вела спільне господарство з основним квартиронаймачем спірної квартири до моменту її смерті, і що це дає їй право на зміну договору найму жилого приміщення внаслідок визнання її наймачем у звязку зі смертю основного квартиронаймача. А покази свідків не підтверджують факт проживання ОСОБА_5 з її неповнолітніми дітьми у спірній квартирі, що не надає їй права набути у законному порядку права користування квартирою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа без самостійних вимог Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Відродження-55», про визнання права на житло - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд щляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справви апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук