У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі − ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із відповідача суму заборгованості у розмірі 13 006 грн 41 коп.

Свої вимоги мотивувавши тим, що відповідно до договору від 19 червня 2008 року б/н ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 3 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом на 25 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 13 006 грн 41 коп., що складається із: 1 458 грн 86 коп. − заборгованість за кредитом; 5 124 грн 79 коп. − заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 327 грн 22 коп. − заборгованість з комісії за користування кредитом; а також штрафів: 500 грн − штраф (фіксована частина), 595 грн 54 коп. − штраф (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором від 19 червня 2008 року б/н у розмірі 13 006 грн 41 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року скасовано, позов частково задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором від 19 червня 2008 року б/н у розмірі 4 398 грн 54 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позову та в цій частині направити справу на новий розгляд до цього ж суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 належним чином не виконала зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягала стягненню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд керувався тим, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, повернення яких відповідно до умов договору визначено 19 червня 2009 року, знайшло підтвердження в матеріалах справи доказів про його продовження і повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення останнього платежу за тілом кредиту, а саме: 31 травня 2011 року, таким чином стягнення загальної заборгованості за процентами (накопичувальним підсумком) слід розпочинати з 31 травня 2011 року, а суми комісії та пені (накопичувальним підсумком) слід розпочинати з 31 травня 2013 року.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. ст. 1049 <nau://ukr/435-15|st1049>, 1050 <nau://ukr/435-15|st1050>, 1054 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1054> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526 <nau://ukr/435-15|st526>, 527 <nau://ukr/435-15|st527>, 530 ЦК України <nau://ukr/435-15|st530> зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судами встановлено, що 19 червня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 7−10).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25 лютого 2014 року заборгованість складає 13 006 грн 41 коп., що складається із: 1 458 грн 86 коп. − заборгованість за кредитом; 5 124 грн 79 коп. − заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 327 грн 22 коп. − заборгованість з комісії за користування кредитом; а також штрафів: 500 грн − штраф (фіксована частина), 595 грн 54 коп. − штраф (процентна складова) (а. с. 4−6, 52−58).

Згідно зі ст. 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність − це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України <nau://ukr/435-15|st267>).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257>).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України <nau://ukr/435-15|st258> передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України <nau://ukr/435-15|st253> перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України <nau://ukr/435-15|st264>).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257>).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України <nau://ukr/435-15|st261>).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України <nau://ukr/435-15|st266> передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6 -20цс14, від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st360-7> є обов'язковою для судів.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, тобто до 19 червня 2009 року.

Однак апеляційний суд всупереч ст. ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212>−213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213>, взявши до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок для визначення розміру заборгованості не встановив коли настав строк повного повернення кредиту, з огляду на те, що таким строком є строк дії картки. Крім того, судом не встановлено чи дотримано позивачем строк позовної давності при зверненні до суду.

При цьому судом апеляційної інстанції не надано правової оцінки наявним у матеріалах справи оригіналам квитанцій, наданих відповідачкою на підтвердження своїх заперечень, унаслідок чого не встановлено дійсного розміру кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Викладене вище свідчить, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які згідно зі ст. ст. 336, 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для скасування судового рішення та передачі справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак