Справа № 185/857/15-ц
Провадження № 2/185/1018/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 березня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Боженко Л.В. при секретарі Полуциган О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася через суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь за договором позики суму боргу в розмірі 3 000 грн., суму втрати від інфляції в розмірі 747 грн., суму 3% річних в розмірі 90 грн., а також стягнути суму судового збору в розмірі 243 грн.60 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне:

Відповідно до ч.1ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

ОСОБА_3 надала гроші в розмірі 3 000 грн. ОСОБА_2, який зобов`язався повернути зазначену суму до нового року, тобто до 01.01.2014 року, про що була складена розписка( а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, відповідач на час звернення з позовом не повернув гроші позивачу. Згідно до ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума втрат від інфляції за користування коштами 3 000грн. складає 747 грн., розрахунок якої наведений позивачем: 3000грн. х 124,9 %( де індекс інфляції в 2014 році склав 124,9%), а сума 3% річних за прос рочку виконання зобовязання складає 90 грн. ( 3 000грн.х 3%) .

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.

На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей в розмірі 3 000 грн. (три тисячі), суму втрати від інфляції в розмірі 747 грн.(сімсот сорок сім ), суму 3% річних в розмірі 90 грн. ( девяносто).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.( двісті сорок три) 60 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л. В. Боженко