Номер провадження: 22-ц/785/4415/15
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором надання споживчого кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року,-

встановила:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Позовні вимоги мотивовані тим, що17.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 ( надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, Позивач вадав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) у сумі 45800,00 дол.США, а ОСОБА_2 зобов'язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 645.00 дол.США, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.09.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, (п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 11,5% річних. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору.

Згідно з п. 8.1. кредитного договору, за порушення термінів сплати чергового ануїтетного платежу ОСОБА_2 сплачує Позивачу додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника була прийнята - порука ОСОБА_3 відповідно до договору поруки №141543 від 17.09.2007 року.

Пунктом п.5.5 кредитного договору передбачено, що відповідно з яким у випадку несплати ОСОБА_2 чергового ануїтетного платежу строком більше ніж один місяць позивач має право вимагати від нього дострокового повернення кредиту та плати за кредит в порядку, визначеному розділом 12 цього договору. Відповідно до п.4.6. кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком процедури дострокового повернення кредиту.

Згідно з розділом 12 кредитного договору в разі застосування банком права, передбаченого п.5.5 кредитного договору, направлення банком на адресу ОСОБА_2 відповідної вимоги та не усунення порушень умов договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 32 календарного дня з дня отримання відповідачем вимоги, а у разі неотримання - з 41 календарного дня з дати направлення такої вимоги.

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з січня 2012 року, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 26.06.2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах.

Однак відповідачі вимоги не виконали.

Станом на 28.07.2014 року заборгованість за кредитним договором №0 складає 27073,96 дол. США (двадцять сім тисяч сімдесят три долара США 96 цнт.), що станом на 28.07.2014 року за курсом НБУ 11.752797 гри. за 1 дол. США еквівалентно 318 194 грн.74 коп., з яких: 25850.36 дол.США (що еквівалентно 303814.03 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 5531.71 дол.США - прострочена заборгованість за кредитом з 17.07.2013 року по 28.07.2014 року, 590.35 дол.США (що еквівалентно 6938.26 грн.). - заборгованість за процентами, у тому числі 294.22 дол.США - прострочена заборгованість за процентами з 17.05.2014 року по 16.07.2014 року, 631.14 дол.США (що еквівалентно 7417.65 грн.). - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 28.07.2013 року по 28.07.2014 року, 2.11 дол.США (що еквівалентно 24.80 грн.). - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 18.08.2013 року по 19.08.2013 року та з 19.07.2014 року по 28.07.2014 року.

Вищевказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0, а саме: заборгованість за основним кредитом в період з 17.07.2013 року по 28.07.2014 року у розмірі 25850.36 доларів США, що еквівалентно 303814 гривень 03 копійки; заборгованість за процентами в період з 17.05.2014 року по 16.07.2014 року у розмірі 590.35 доларів США, що еквівалентно 6938 гривень 26 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 28.07.2013 року по 28.07.2014 року у розмірі 7417 гривень 65 копійок; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 18.08.2013 року по 19.08.2013 року та з 19.07.2014 року по 28.07.2014 року у розмірі 24 гривень 80 копійок. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позивних вимог.

Сторонни в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними розписками.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 т. 305 ЦПК України.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 17.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», (надалі - Позивач) та ОСОБА_2. було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 ( надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, Позивач вадав ОСОБА_2. кредит (грошові кошти) у сумі 45800,00 дол.США, а ОСОБА_2 зобов'язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 645.00 дол.США, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.09.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, (п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 11,5% річних. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору.

Згідно з п. 8.1. кредитного договору, за порушення термінів сплати чергового ануїтетного платежу ОСОБА_2 сплачує Позивачу додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника була прийнята - порука ОСОБА_3 відповідно до договору поруки №141543 від 17.09.2007 року.

Cуд встановив, що всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з січня 2012 року, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 28.07.2014 року заборгованість за кредитним договором №0 складає 27073,96 дол. США, що станом на 28.07.2014 року за курсом НБУ 11.752797 гри. за 1 дол. США еквівалентно 318 194 грн.74 коп., з яких: 25850.36 дол.США (що еквівалентно 303814.03 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 5531.71 дол.США - прострочена заборгованість за кредитом з 17.07.2013 року по 28.07.2014 року, 590.35 дол.США (що еквівалентно 6938.26 грн.). - заборгованість за процентами, у тому числі 294.22 дол.США - прострочена заборгованість за процентами з 17.05.2014 року по 16.07.2014 року, 631.14 дол.США (що еквівалентно 7417.65 грн.). - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 28.07.2013 року по 28.07.2014 року, 2.11 дол.США (що еквівалентно 24.80 грн.). - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 18.08.2013 року по 19.08.2013 року та з 19.07.2014 року по 28.07.2014 року.

Таким чином, відповідач порушив умови кредитного договору.

Пунктом п.5.5 кредитного договору передбачено, що відповідно з яким у випадку несплати ОСОБА_2 чергового ануїтетного платежу строком більше ніж один місяць позивач має право вимагати від нього дострокового повернення кредиту та плати за кредит в порядку, визначеному розділом 12 цього договору. Відповідно до п.4.6. кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком процедури дострокового повернення кредиту.

Згідно з розділом 12 кредитного договору в разі застосування банком права, передбаченого п.5.5 кредитного договору, направлення банком на адресу ОСОБА_2 відповідної вимоги та не усунення порушень умов договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 32 календарного дня з дня отримання відповідачем вимоги, а у разі неотримання - з 41 календарного дня з дати направлення такої вимоги.

Позивач направив відповідачам вимоги від 26.06.2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах.

Факт направлення відповідачам вимог підтверджується копіями рекомендованої кореспонденції, яка є в матеріалах справи.

Однак відповідач вимог не виконав, кредитна заборгованість не погашена, що підтверджується матеріалами справи.

На думку суду першої інстанції, відсутні підстав, які свідчать про припинення поруки, оскільки позивач своєчасно направив вимоги до поручителя, тобто у термін шість місяців після початку процедури дострокового розірвання кредитного договору.

На підставі викладеного, застусуваши ст.ст. 625,627,629,1048, 1054, 1055 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0.

Колегія суддів повністю з таким висновком погодитись не може виходячи з наступного.

Районний суд правильно встановив наявність у відповідача ОСОБА_2 не виконаних зобов'язань за кредитним договором, а тому правильно дійшов висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивача суми заборгованості, доводи апеляційної скарги не спростовують такого висновку.

Разом з тим, судом першої інстанції не правильно встановив фактичні обставини справи стосовно відповідача ОСОБА_3 та не надав належної оцінки діям позивача щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Так, 17 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №141543, відповідно до якого остання зобов'язалась перед кредитором (позивачем) відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору в повному обсязі.

П.2.1 договору поруки №141543 передбачено, кредитор (позивач) не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з ОСОБА_2, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Відповідно розрахунку заборгованості, що подано позивачем, станом на 29.07.2014 року, заборгованість за користування кредитом ОСОБА_2 становить 7417 доларів США 65 центів. Заборгованість розраховувалась як по строкової процентної ставки з розрахунку 11,5% річних, так і по простроченої процентної ставки з розрахунку 23% річних.

Тобто, позивач підвищив розмір процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком поданим самим позивачем, таким чином збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач направив відповідачам вимоги від 26.06.2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, вказавши що матеріали справи містять копії поштовх повідомлень.

Проте такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, адже матеріали справи містіть тільки поштове повідомлення стосовно відповідача ОСОБА_2

Крім того, матеріли справи взагалі не містять підтверджень щодо погодження відповідача ОСОБА_3 стосовно підвищення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Встановивши вказані обставини, застосовуючи ч.1 ст. 559 ЦК України, колегія суддів доходить висновку, що порука ОСОБА_3 за договором від 17.09.2007 року №141543 є припиненою, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.3.1 кредитного договору за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процента ставка встановлюється в розмірі 11,5 % річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процента ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2 даного Договору.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, у випадку порушення зобов'язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим договором: на прострочену суму основного боргу Банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 6,7 %. Нарахування підвищеної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного богу - (дня сплати ануїтетного платежу); на суму прострочених процентів, Банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати прострочених процентів.

Відповідно до вимог ст.. 611 ЦК України при порушені позичальником вимог п. 2.3., 4.9., 5.1., 5.5., 5.6., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14., цього договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору.

П. 10.2 кредитного договору передбачений порядок збільшення розміру процентної ставки, відповідно якого позивач не пізніше за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштового повідомлення поштою відповідного рекомендованого листа.

Позивачем не надано доказів, про належне повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки.

Позивачем надано копія повідомлення про нарахування на прострочено суму основного боргу підвищеної процентної ставки, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючого процентної ставки, також було надано копію про рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого це повідомлення було отримано ОСОБА_2

Разом з тим, як вже зазначалось матеріали справи не містять доказів погодження про нарахування на прострочено суму основного боргу підвищеної процентної ставки, тобто збільшення відповідальності поручителя.

Відповідно до договору п.2.1 договору поруки №141543 передбачено, кредитор (позивач) не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з ОСОБА_2, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Крім цього, у договорі поруки відсутні будь-які обмеження стосовно випадків, на які не застосовується пункт 2.1 договору поруки. Відповідно, будь-які зміни умов договору поруки, у тому числі збільшення розміру процентів, які збільшують обсяг відповідальності поручителя, призводять до порушення п. 2.1 договору поруки, і мають правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, збільшуючи розмір процентів і, відповідно, обсяг відповідальності поручителя, банк порушив умови п. 2.1 договору поруки.

Більш того, слід зазначити, що умови договору поруки про зобов'язання поручителя відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а також умови кредитного договору про можливість зміни банком розміру процентної ставки за основним зобов'язанням не звільняють сторін основного зобов'язання від узгодження цих дій із поручителем, оскільки договором поруки не передбачено, що такі дії проводяться без їх узгодження з поручителем.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України, поручитель хоча і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Вказана правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду України від 19.12.2011р. по справі № 6-67цс11, від 18.06.2012 р. по справі № 6-73цс12, а також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 р.

У Постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 р. по справі № 6-97цс13 також зазначено, що висновок судів про достатність попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору є безпідставним, якщо договором поруки чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, унаслідок яких збільшується відповідальність останнього. Порушення цих умов відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України тягне припинення поруки.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Крім цього, пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 р. збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки № 205011 від 29.05.2008 р. кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору (договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008р.) з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що поручитель своєї згоди на підвищення процентів не надавав, а позивач не надав доказів, що банк будь-яким чином повідомляв поручителя про збільшення розміру процентів за кредитним договором та у відповідності до умов договору поруки отримав на це згоду поручителя.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи, а тому у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду в цій частині, необхідно скасувати і ухвалити нове, про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року - в частинні солідарного стягнення з ОСОБА_3, скасувати і ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором надання споживчого кредиту, відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: Є.С.Сєвєрова

М.В.Процик