Справа № 204/5424/14-ц
Провадження № 2/204/178/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 19 січня 2015 року уточнив та остаточно просив усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_5 у м. Дніпропетровську, виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1. В обґрунтування вимог зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 1998 року. Разом з ним зареєстровані та мешкають члени його родини - дружина, син, онук, а також зареєстрована колишня дружина його сина - ОСОБА_2, яка не є членом сім'ї. З січня 2013 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не з'являється, в квартирі її особистих речей немає, про що 17.07.2014 року був складений акт про не проживання у присутності сусідів та представника ЖЕКу. Крім цього, відповідачки не сплачує комунальні послуги та не бере участь в утриманні приміщення. Як стало відомо, ОСОБА_2 проживає у свої матері за адресою: АДРЕСА_4. Тому, з огляду на вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечувала.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8/273-98 від 18 грудня 1998 року, є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 5). Як вбачається із матеріалів справи, у вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 09.01.2014 року виданою ОСОБА_1 (а.с. 4).

ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, який являється сином позивача. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року вищезазначений шлюб було розірвано.

ОСОБА_2 фактично не мешкає в спірній квартирі з січня 2013 року, особистих речей відповідачки немає, що підтверджується складеним Актом від 17 липня 2014 року у складі проживаючих громадян: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, підписи яких було завірено виконуючим обов'язків директора КП «ЖК Красногвардійського району» (а.с. 6).

На даний час ОСОБА_2 проживає разом зі своєю матір'ю, за адресою: АДРЕСА_4. Згідно обстеження житлово - побутових умов громадянки ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою від 28 березня 2014 року, умови проживання відповідачки є задовільними (а.с. 20).

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не проживає з січня 2013 року у квартирі АДРЕСА_2 без поважних причин, а тому вона втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачка втратила право користування житловим приміщенням, то суд вважає за можливим усунути перешкоди в користуванні позивачу власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачки.

Що стосується вимог позивача про виселення позивача, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки до матеріалів справи надані докази не проживання відповідачки за спірною адресою, а тому не має підстав висиляти відповідачку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 150 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Дубіжанська