Справа № 645/4916/15-ц
Провадження № 2/645/1673/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря Деревенець О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яку у подальшому уточнила та просила суд: визначити, що частка померлої 02.04.2014 року ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:013:0007, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 44, становила 1/2; визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказану частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02 квітня 2014 року померла її мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт і все належне їй майно заповіла позивачу. На день смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з: 1/2 частини житлового будинку № 44 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в місті Харкові, по вулиці Краснодарській та частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за вказаною вище адресою, площею 0,1000 га, кадастровий номер - :05:039:0012, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач наголосила, що постановою Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 05.03.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісні власності ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і частка померлої ОСОБА_4 за її життя не визначена, що перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса та потребує судового визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, подали заяву, у якій визнали позов повністю, просили слухати справу у їх відсутності.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

02 квітня 2014 року померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 436735 на а.с. 9).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 1/2 частини житлового будинку № 44 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Краснодарській та частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за вказаною вище адресою, площею 0,1000 га, кадастровий номер -:05:039:0012, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все належне їй майно, вона заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВАА № 484966 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/4 часток житлового будинку № 44 з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Краснодарській. (а.с. 20).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 625373 від 18.04.2006 року земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована у м. Харкові по вулиці Краснодарській, 44, кадастровий номер :04:013:0007, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та померлій 02.04.2014 року ОСОБА_4 (а.с. 21).

24 лютого 2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку № 44 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Краснодарській, та зареєструвала право приватної власності на них. (а.с. 12, 13).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 05 березня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташовану у м. Харкові по вулиці Краснодарській, 44, кадастровий номер :04:013:0007, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, після смерті матері заявника - ОСОБА_4, померлої 02.04.2014 року, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не було укладено договору про поділ нерухомого майна (земельної ділянки), що є у спільній власності. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю.

З урахуванням положень п. "в" ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка надається співвласникам житлового будинку (навіть якщо будинок належить їм на праві спільної часткової власності) у спільну сумісну власність.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

На підставі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Однією з таких законних підстав набуття права власності - є спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені

Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачає, що при визначенні частки спільної земельної ділянки, право на користування якою мають особи, слід виходити з розміру їх часток у будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної сумісної власності.

Оскільки відповідачі позов визнали, і сторони дійшли згоди щодо визначення часток у спільному майні, тому суд задовольняє позов і визначає за померлою 02 квітня 2014 року ОСОБА_4 1/2 частку у майні, яке складається з земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої у м. Харкові по вулиці Краснодарській, 44, кадастровий номер :04:013:0007 та визнає право власності в порядку спадкування за заповітом на цю частину земельної ділянки за ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 60, 157, 174, 208, 209 213, 215, 223, 234 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка померлої 02 квітня 2014 року ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:013:0007, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 44, становила 1/2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:013:0007, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 44.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г. С. Шевченко