Провадження №6-186/15
в справі №760/6261/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири;

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири було задоволено частково.

Окрім цього, вищезазначеним рішенням було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 01 грн. 79 коп. та з ОСОБА_2 269 грн. 56 коп. судового збору на користь держави.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року залишено без змін.

17 березня 2015 року на адресу суду надійшла заява від Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В своїй заяві посилається на те, що виконавчий лист ним було отримано вже після закінчення встановленого законом строку для пред'явлення його до виконання.

Враховуючи викладене вище, заяву просить задовольнити.

Заявник в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник заявника подав до суду заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.14 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією цивільного процесу.

За правилами ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року про те, що виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири було задоволено частково.

Окрім цього, вищезазначеним рішенням було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 01 грн. 79 коп. та з ОСОБА_2 269 грн. 56 коп. судового збору на користь держави.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року залишено без змін.

Для звернення зазначеного судового рішення до виконання на адресу заявника було направлено виконавчий лист, який надійшов лише 04 лютого 2015 року, тобто вже після спливу строку для пред'явлення його до виконання.

Поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом за наявності поважної причини цього пропуску.

Отримання заявником виконавчого листа після закінчення строку для пред'явлення його до виконання, змінами, внесеними до ЗУ «Про виконавче провадження» у 2011 році, в тому числі і тими, що стосуються строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, позбавило можливості заявника для своєчасного пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, суд вважає, що зазначені обставини стали причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та є поважними.

Виходячи з викладеного вище, конституційне закріплення принципу обов'язковості рішень суду, та виходячи з інтересів держави, на користь якої рішенням суду стягнуто грошові кошти, суд приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання має бути поновлений.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 14, 371 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Поновити строк пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна та визнання права власності на частину квартири в частинні стягнення з ОСОБА_1 01 грн. 79 коп. та з ОСОБА_2 269 грн. 56 коп. судового збору на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :