Номер провадження: 22-ц/785/5033/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині,

в с т а н о в и л а:

29 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що його бабусі ОСОБА_7 на праві власності належало 555/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 2000 року, право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 22 листопада 2000 року у книзі: 348 пр-стр196-р, 149. При житті, 04 листопада 2010 року, бабуся заповідала усе належне їй майно йому. ІНФОРМАЦІЯ_5 року вона померла. Після смерті відкрилась спадщина у вигляді 555/1000 частин квартири спільного заселення № 33. Він на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем у вказаній квартирі й у встановлений законом строк звернувся до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, його матір ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Крім нього спадкоємця першої черги на момент відкриття спадщини були дочки померлої - відповідачка ОСОБА_5 та ОСОБА_9, які були непрацездатними в силу віку та мали право на обов'язкову частку у спадщині при наявності заповіту, що складає половину від тієї частки яка б належала кожному зі спадкоємців на час відкриття спадщини. Розмір обов'язкової частки складав по 1/6 частки на кожного спадкоємця. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_9 померла, правонаступництво на обов'язкову частку у спадщині (трансмісія) відповідно до ст. 1276 ЦК України не допускається. Тому, якщо померлій належала 555/1000 частини квартири, то розмір спадщини складає - обов'язкова частка, яка належить відповідачці ОСОБА_5 37/400 (555/1000 : 3=37/200; 37/200 : 2). Між померлою та її дочкою ОСОБА_5 склалися погані стосунки, між ними часто виникали конфлікти, відповідачка часто влаштовувала сварки щодо майна, при отриманні відмови в оформлені заповіту на її користь завдавала різні тілесні ушкодження, зламала їй руку, завдавала травми голови, що призвело до втрати зору. У зв'язку з похилим віком бабуся останні роки за станом здоров'я потребувала постійного догляду та турботи, але лише він наглядав за нею, відповідачка участі в цьому не приймала, хоча мала фізичну і матеріальну можливість. Тому він вважав, що з урахуванням поганих стосунків між спадкодавцем та відповідачкою її обов'язкова частка може бути зменшена вдвічі й належна йому частка у спадковому майні повинна складати 407/800 (555/1000 - 37/800).

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 1220-1223, 1235, 1236, 1241, 1258, 1261, 1266, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272, 1276, 1280 ЦК України, позивач ОСОБА_3 просив суд зменшити розмір обов'язкової часткової у спадковому майні померлої ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на яку має право ОСОБА_5, з 37/400 до 27/800 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_1 та визнати за ним, ОСОБА_3, право на частину у спадковому майні у розмірі 407/800 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1, що складається в цілому з п'яти житлових кімнат та приміщень загального користування: кухні №2 - 9,6 кв.м., ванної кімнати №10 - 2,6 кв.м., вбиральні №11 - 1,0 кв.м., коридорів №1 - 10,4 кв.м., №7 - 6,8 кв.м., з яких спадкова частка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 35,7 кв.м., кімната №8 - 8,5 кв.м., кімната №9 - 9,3 кв.м., кімната №5 - 17,9 кв.м., загальною площею 55,0 кв.м., та у цілому загальна площа складає квартири складає 99,1 кв.м. з урахуванням зменшення обов'язкової частки у порядку успадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 та вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 2-3).

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 проти позову заперечували й в своїх усних та письмових поясненнях зазначали, що на час смерті матері ОСОБА_5 була непрацездатною, тому має право на обов'язкову частку. Позивач ОСОБА_3 за бабусею не доглядав, тривалий час знаходився в місяцях позбавлення волі, а після звільнення з бабусею у нього склалися неприязні стосунки, вона його боялася. В жовтні 2010 року ОСОБА_7 перенесла інсульт, в неї була паралізована права рука, потребувала постійного догляду. ОСОБА_5 купувала їй ліки, продукти харчування та надавала відповідний гігієнічний догляд, взагалі після захворювання онук не проживав з бабусею, проживає зі своєю сім'єю за іншою адресою. Вона разом з сестрою ОСОБА_9 займалися похованням матері (а.с. 70-73).

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволено частково. Суд визнав за позивачем ОСОБА_3 право на 2/3 частини спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що складає в квартирі АДРЕСА_1 370/1000 частин. В решті позову відмовлено (а.с. 190).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити й ухвалити нове рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_3 право на 5/6 частин майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права, а саме суд помилково зменшив його частку на 1/6, яка є обов'язковою часткою спадкоємця ОСОБА_9 та не врахував, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року

вона померла до оформлення спадщини й правонаступництво на обов'язкову частку у спадщині (трансмісія) відповідно до ст. 1276 ЦК України не допускається (а.с. 194-195).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3, пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частино 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку.

Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Судом першої інстанції встановлено, що бабусі позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на праві власності належало 555/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 2000 року, право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 22 листопада 2000 року у книзі: 348 пр-стр196-р, 149 (а.с. 5-8).

При житті, 04 листопада 2010 року, бабуся заповідала усе належне їй майно позивачу ОСОБА_3 (а.с. 9), його матір ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 13, 14, 15, 16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 померла (а.с. 4). Після смерті відкрилась спадщина у вигляді 555/1000 частин квартири спільного заселення № 33.

Згідно з матеріалами спадкової справи №1323/2011 з заявами про прийняття спадщини звернулися позивач, відповідачка ОСОБА_5 та ОСОБА_9, які є дочками спадкодавця (а.с. 140-141) й були непрацездатними в силу віку (а.с.76).

В разі спадкування за законом спадкоємцями ОСОБА_7 були б її три дочки ОСОБА_8 (а.с. 12), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 15), ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с. 17,18, 75) в рівних частинах, тобто по 1 /3 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 19), тобто вже після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийнятті спадщини.

Отже, на час відкриття спадщини право на обов'язкову частку, яка складається з половини частки, яка належала б кожній з них у разі спадкування за законом, тобто половини від 1 /3 частини, а саме по 1/6 частині мають ОСОБА_9 та ОСОБА_7, що від спадщини складає в цілому 1/3 частини.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи наявність заповіту, за позивачем необхідно визнати право на 2/3 частини спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, що складає в квартирі АДРЕСА_1 370/1000 частин.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Таким чином, предметом доказування за вказаною справою є визначення розміру обов'язкової частки відповідачки ОСОБА_5

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції докази були досліджені з порушенням закону, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції помилково застосував ст. ст. 1241, 1276 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_9 померла, ще до оформлення спадщини та до визначення часток всіх спадкоємців у спадковому майні.

Відповідно до ч 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщини, переходить до його спадкоємців. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Аналізуючи зазначенні положення закону, враховуючи вказані обстави та оцінюючи наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що правонаступництво на обов'язкову частку у спадщині (трансмісія) відповідно до ст. 1276 ЦК України не допускається.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції помилково зменшив частку позивача ОСОБА_3 на 1/6 частину, що є обов'язковою частиною спадкоємця ОСОБА_9 і яка не успадковується. Тому є законні підстави для визнання за ОСОБА_3 права на 5/6 частин майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що складає в квартирі АДРЕСА_1 185/400.

Отже, порушення норм процесуального права, а саме, ст. ст. 213, 214 ЦПК України, норм матеріального права, а саме, ч. 1 ст. 1276 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про зменшення визначеної судом розміру обов'язкової частки відповідачки ОСОБА_5

Документально підтверджено, що при подачі позовної заяви позивач сплатив 243,60 грн., при подачі апеляційної скарги - 121,80 грн., а всього 365, 40 грн., тому у відповідності до чч.1,5 ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивача необхідно присудити судові витрати у вказаній справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2015 року змінити й ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, право на 5/6 частин спадкового майна - квартири спільного заселення АДРЕСА_1, що складається в цілому з п'яти житлових кімнат та приміщень загального користування: кухні №2 - 9,6 кв.м., ванної кімнати №10 - 2,6 кв.м., вбиральні №11 - 1,0 кв.м., коридорів №1 - 10,4 кв.м., №7 - 6,8 кв.м., у цілому загальною площею 99,1 кв.м., з яких спадкова частка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 35,7 кв.м., кімната №8 - 8,5 кв.м., кімната №9 - 9,3 кв.м., кімната №5 - 17,9 кв.м., загальною площею 55,0 кв.м., що складає 185/400 частин в квартирі АДРЕСА_1, у порядку успадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 365,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік