Провадження № 22-ц/780/2326/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 30.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Приватного підприємства «Фірма «Пвіта» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр», ОСОБА_3, Приватного підприємства «Фірма «ПВІТА», ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом Приватного підприємства «Фірма «ПВІТА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр», ОСОБА_4, ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр», третя особа приватний нотаріус Юдін Максим Анатолійович про визнання правовідносин за договором іпотеки припиненими, усунення перешкод в користуванні майном та виключення записів про іпотеку та обтяження із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр», ОСОБА_4, Приватного підприємства «Фірма ПВІТА», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» про визнання правовідносин за договором іпотеки припиненими, усунення перешкод в користуванні майном та виключення записів про іпотеку та обтяження із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і визнання поруки припиненою,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року позивач ПАТ «КБ «Центр» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначав, що за умовами кредитного договору від 23 серпня 2012 року банк уклав із ТОВ «ПВІТА Центр» договір про відновлювану кредитну лінію з договором про внесення змін та доповнень до нього від 10 квітня 2014 року, за умовами кредитного договору банк зобов'язався надати боржникові кредитні кошти в сумі 9000000 грн., а боржник зобов'язався повернути їх до 22 серпня 2014 року та сплатити проценти у розмірі 21 % річних, а з обумовленого моменту - 30 % річних. Кредитор належним чином виконав свої зобов'язання у повному обсязі та надав боржникові кредит окремими траншами на загальну суму 900000 грн. з 23 серпня 2012 року по 02 жовтня 2014 року. Крім того, між банком та ОСОБА_4 та між банком і ОСОБА_2 були укладені договори поруки від 23 серпня 2012 року, за умовами яких відповідачі зобов'язалися солідарно відповідати за зобов'язаннями боржника по кредитному договорі в тому ж обсязі. Починаючи з листопада 2013 року боржник не виконує свої зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами і банк надіслав боржнику та поручителям вимогу про дострокове повернення кредитних коштів в сумі 9720812,61 грн. Позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 23 серпня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., внаслідок чого 22 серпня 2014 року відбулося часткове погашення заборгованості на загальну суму 2241634,80 грн. Залишок суми заборгованості ТОВ «ПВІТА-Центр» перед ПАТ «КБ «Центр» станом на 01 жовтня 2014 року складає 8856645,12 грн. З урахуванням ринкової вартості нерухомості, на яку звертається стягнення, та з урахуванням черговості погашення заборгованості, встановленої п. 2.6 кредитного договору, із відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню частина заборгованості за кредитним договором у розмірі 2911645,12 грн. Уточнивши позовні вимоги в січні 2015 року, позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки від 05 жовтня 2012 року Р№ 1627 та від 29 листопада 2012 року № 1841 шляхом визнання за позивачем права власності на предмети іпотеки, стягнути з відповідачів солідарно часткову заборгованість за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію в сумі 2911645,12 грн. та покласти на відповідачів судові витрати.

В грудні 2014 року ПП «Фірма «ПВІТА» звернулося до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що обов'язки щодо примусового погашення заборгованості по кредитному договору виникають лише у поручителів і боржника, в той час як у іпотекодавців такі обов'язки не виникають; вимоги банку до фізичних осіб - поручителів та юридичних осіб - боржника та іпотекодавця підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, а саме цивільного та господарського, а отже провадження у даній справі повинно бути закрите. Крім того, з моменту реєстрації за банком право власності на предмет іпотеки правовідносини за кредитним договором та другим договором іпотеки є припиненими в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», проте станом на день подання позову записи про іпотеку та обтяження предмету іпотеки не виключені із державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що порушує право власності позивача на нерухоме майно. Просив визнати припиненими правовідносини за договором іпотеки, посвідченим 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Юдіним М.А., Р№ 1841, укладеним між ПАТ «Фірма «ПВІТА» та ПАТ «КБ «Центр»; усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та про заборону відчуження (обтяження), внесені на підставі договору іпотеки, в задоволенні первісних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Також в грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилалася на аналогічні обставини, а також вважала, що її порука в даних правовідносинах підлягає припиненню, оскільки строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 24 березня 2014 року, а банком пред'являється позовна вимога до суду лише після 03 жовтня 2014 року, тобто зі спливом 6 місяців та 9 днів. Просила визнати припиненими правовідносини за договором іпотеки, посвідченим 05 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Юдіним М.А., Р№ 1627, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Центр», усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та про заборону відчуження (обтяження), внесені на підставі договору іпотеки, визнати припиненою поруку за договором поруки від 23 серпня 2012 року, укладеним між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2 з моменту закінчення шестимісячного строку пред'явлення вимоги до ОСОБА_2, в задоволенні первісних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 05 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Центр», посвідченим приватним нотаріусом Юдіним М.А. за № 1627, шляхом визнання за ПАТ «КБ «Центр» права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за ціною 1799000 грн. за рахунок часткового погашення заборгованості за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року; звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 05 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Центр», посвідченим приватним нотаріусом Юдіним М.А. за № 1627, шляхом визнання за ПАТ «КБ «Центр» права власності на земельну ділянку пл. 0,36 га. за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Проців із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за ціною 1296000 грн. за рахунок часткового погашення заборгованості за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року; звернуто стягнення на предмет іпотеки, укладеним 29 листопада 2012 року між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр», посвідченим приватним нотаріусом Юдіним М.А. за № 1841, шляхом визнання за ПАТ «КБ «Центр» права власності на комплекс будівель загальною площею 755,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за ціною 2850000 грн. за рахунок часткового погашення заборгованості за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року; стягнуто з ТОВ «ПВІТА «Центр» і ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Центр» у солідарному порядку в рахунок сплати залишку заборгованості за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року у загальній сумі 2911645,12 грн., стягнуто з ТОВ «ПВІТА Центр» і ОСОБА_4 у солідарному порядку в рахунок сплати залишку заборгованості за укладеним між ТОВ «ПВІТА Центр» і ПАТ «КБ «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року у загальній сумі 2911645,12 грн., стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн., у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2015 року виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 10 лютого 2015 року, вказавши назву іпотекодавця замість ТОВ «Пвіта Центр» - ПП «Фірма Пвіта».

Відповідачі ПП «Фірма «Пвіта» та ОСОБА_4, не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року, подали кожен окремо апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ «Центр» про звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеними договорами іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки до повного погашення суми заборгованості, а тому у випадку перебування в іпотеці кредитора двох або більше предметів іпотеки процедура позасудового врегулювання закінчується лише після звернення кредитором стягнення на всі без винятку предмети іпотеки та задоволення його вимог у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» і ТОВ «ПВІТА Центр» було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ, з договором про внесення змін та доповнень до нього № 1 від 10 квітня 2014 року.

Згідно п. 1.1 кредитного договору кредитор зобов'язався надати боржникові кредитні кошти у сумі 9000000 грн., а боржник зобов'язався повернути їх у строк до 22 серпня 2014 року включно та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 21 % річних, а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного у підпункті «б» п. 3.1 кредитного договору, сплатити проценти у розмірі 30 % річних.

23 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2, ОСОБА_4 як поручителями були укладені договори поруки, за умовами яких останні зобов'язалися солідарно з ТОВ «ПВІТА Центр» відповідати перед банком за належне виконання зобов'язань за кредитним договором.

23 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останнім в іпотеку банку були передані дві земельні ділянки пл. 0,3466 га. і 0,25 га. у с. Проців, а також господарську будівлю за адресою АДРЕСА_3.

05 жовтня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку було передано домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також земельна ділянка загальною площею 0,36 га., розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців.

29 листопада 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» і ПП «Фірма «ПВІТА» було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку був переданий комплекс будівель, розташований за адресою АДРЕСА_2

Всі зазначені договори іпотеки за згодою сторін забезпечують належне виконання зобов'язання, що випливає з договору про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року, укладеного між ПАТ «КБ «Центр» і ТОВ «ПВІТА Центр».

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладені в даних договорах, передбачають серед іншого звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки шляхом прийняття предмета іпотеки у власність згідно порядку, встановленого ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

ПАТ «КБ «Центр» на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором здійснив на користь ТОВ «ПВІТА Центр» наступні перерахування: 23 серпня 2012 року в сумі 3055000 грн., 05 жовтня 2012 року в сумі 795000 грн., 09 жовтня 2012 року - 2300000 грн., 29 листопада 2012 року в сумі 2850000 грн., а всього 9000000 грн.

Позичальник ТОВ «ПВІТА Центр» із листопада 2013 року припинив належним чином виконувати свої зобов'язання по сплаті кредитних платежів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, внаслідок чого станом на 26 березня 2014 року у нього виникла заборгованість в загальній сумі 9764579,18 грн., із них заборгованість по тілу кредиту 9000000 грн., заборгованість по процентах за користування кредитними коштами 751250 грн., пеня за прострочку сплати процентів 13329,18 грн.

Позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 23 серпня 2012 року приватним нотаріусом Юдіним М.А. за Р№ 1394, внаслідок чого 06 серпня 2014 року Реєстраційною службою Бориспільського міського управління юстиції було зареєстровано право власності банку на предмет іпотеки, який належав ОСОБА_4, і 22 серпня 2014 року відбулося часткове погашення заборгованості на загальну суму 2241634,80 грн., у тому числі 710363,61 грн. заборгованості по кредиту, 1531271,19 грн. заборгованості по сплаті процентів.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між позивачем і відповідачем ТОВ «ПВІТА Центр», забезпеченим договорами поруки із ОСОБА_2, ОСОБА_4, та іпотечними договорами, укладеними із ОСОБА_4, ОСОБА_2, ПП «Фірма «ПВІТА», утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність захисту права позивача шляхом звернення стягнення на предмети іпотечних договорів в рахунок погашення заборгованості і стягнення залишку заборгованості із боржника на користь банку.

Отже, з урахуванням наведених норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню із відповідача ТОВ «ПВІТА Центр» і в рахунок її погашення має відбутися звернення стягнення на предмети іпотеки.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2, ПП «Фірма ПВІТА» про невизнання розрахунку заборгованості за кредитним договором та необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог є безпідставними та не спростовують існування заборгованості за кредитним договором в заявленому позивачем розмірі.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку ПАТ «КБ «Центр», залишок суми заборгованості після її часткового погашення внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки Р№ 1394 становить 8856645,12 грн., із яких 8289636,39 грн. заборгованість за кредитом, 263537,18 грн. заборгованість за процентами, 303471,55 грн. пеня за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а. с. 71 - 73 т. 1); доказів на спростування даної суми заборгованості апелянтом не надано, таким чином судом першої інстанції правомірно ухвалене рішення про необхідність її погашення.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що випливають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

На думку колегії суддів, звернення стягнення на майно, вартість якого не перевищує розмір заборгованості 8856645,12 грн., за рахунок якого задовольняються вимоги позивача, в даному випадку відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідачів, викладені і в апеляційних скаргах, про те, що в зв'язку із забезпеченням вимог іпотекодержателя за одним із іпотечних договорів всі інші вимоги банку, в тому числі і по укладеним ними договорам іпотек, на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» припинилися, та відповідно відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ПП «Фірма ПВІТА» про визнання припиненими правовідносини за договорами іпотеки і усунення перешкод у користуванні майном шляхом виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та про заборону відчуження.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із аналізу даних статей, припинення іпотеки у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки відбувається лише щодо конкретного договору іпотеки, на предмет якої іпотекодержателем набуто право власності. Разом із тим, у випадку нестачі вартості предмета іпотеки для задоволення всіх вимог іпотекодержателя, основне зобов'язання не припиняється, оскільки іпотека є похідною від основного зобов'язання, а не навпаки, а кредитор має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника, в тому числі і такого, яке є предметом іншого договору іпотеки, укладеного між боржником і кредитором.

Таким чином, доводи апеляційних скарг в цій частині відхиляються колегією суддів.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційних скарг про те, що суд безпідставно послався на ненадання власниками заставленого майна доказів на підтвердження того, що банк будь-яким чином перешкоджає їм у користуванні цим майном.

Аргументуючи апеляційну скаргу, відповідачі посилаються на те, що вони внаслідок існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна позбавлені в тому числі права відчужувати майно або його частини третім особам, вільно користуватись та розпоряджатись майном, а також здійснювати інші дії.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, сторони добровільно уклали іпотечні договори, якими передбачалося обтяження заставленого майна забороною відчуження, а оскільки суд не визнавав припиненими правовідносини за цими іпотечними договорами, вони підлягають виконанню і всі їх положення залишаються чинними для сторін.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо існування правових підстав для пред'явлення солідарної вимоги до поручителів при стягненні залишку заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, у справі, що переглядається, договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 2.2 кредитного договору використав право достроково стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором, надіславши боржнику 18 березня 2014 року вимогу про дострокове повернення коштів протягом 2 днів з моменту отримання цієї вимоги, яку боржник отримав 21 березня 2014, а поручителям - 26 березня 2014 року вимоги про сплату заборгованості, які ОСОБА_6 та ОСОБА_4 отримали 30 березня 2014 року.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від 23 березня 2014 року.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Така ж позиція викладена у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Не можна погодитись із доводами ПАТ «КБ «Центр» щодо необхідності відліку перебігу строку пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом в судовому порядку, починаючи з дати останнього листа про дострокове погашення боргу до боржника, оскільки така аргументація не узгоджується із вимогами чинного законодавства та поняттям преклюзивного строку. Колегія суддів виходить із тієї позиції, що вже із пред'явленням першої такої вимоги відповідного змісту кредитор висловлює волевиявлення змінити строк виконання основного зобов'язання, і що такий строк може бути змінено лише одноразово.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про припинення договорів поруки від 23 серпня 2012 року, укладених між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2, ОСОБА_4 як поручителями, до моменту пред'явлення позову в жовтні 2014 року, а тому пред'явлення до них солідарної вимоги при стягненні основного зобов'язання є неможливим, в заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення.

Із цих же підстав позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання припиненою поруки за договором поруки від 23 серпня 2012 року підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що другий поручитель ОСОБА_4 не звертався до суду із вимогами про припинення поруки за укладеним із ним договором, разом із тим, порука є припиненою в силу вимог закону і солідарне стягнення із нього заборгованості є неможливим.

Крім того, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо солідарного стягнення із відповідачів судових витрат в розмірі 3654 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Покладення судом солідарного обов'язку по сплаті судових витрат не ґрунтуються на вимогах закону та є неправильним.

З огляду на вимоги ст. 309 ЦПК України колегія суддів пришла до висновку про необхідність скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року в частині солідарного стягнення залишку заборгованості із поручителів, в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, в частині розподілу судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення, за яким стягнути з ТОВ «ПВІТА Центр» на користь ПАТ «КБ «Центр» в рахунок сплати залишку заборгованості за договором про відновлювану кредитну лінію у загальній сумі 2911645,12 грн.; визнати припиненою поруку за договором поруки від 23 серпня 2012 року, укладеним між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2, з моменту закінчення шестимісячного строку пред'явлення вимоги до ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду першої інстанції є правомірним, обґрунтованим, ухваленим в результаті повного і всебічного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, із застосуванням норм матеріального права, які відповідають спірним правовідносинам, і скасуванню із підстав, викладених в апеляційних скаргах, не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат, стягнувши із відповідачів ТОВ «ПВІТА Центр», ПП «Фірма «ПВІТА» на користь позивача ПАТ «КБ «Центр» судові витрати із кожного в розмірі 1827 грн., та із ПАТ «КБ «Центр» на користь ОСОБА_2 - судові витрати в розмірі 243,60 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Приватного підприємства «Фірма «Пвіта» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року скасувати в частині задоволення вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» та ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» та ОСОБА_4 у солідарному порядку в рахунок сплати залишку заборгованості за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» і Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року; в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненою поруки за договором поруки від 23 серпня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» та ОСОБА_2, а також в частині розподілу судових витрат, і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» в рахунок сплати залишку заборгованості за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» і Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» договором про відновлювану кредитну лінію № 230812/13-КЮ від 23 серпня 2012 року у загальній сумі 2911645,12 грн., з яких 2608173,57 грн. сума основної заборгованості по кредиту, 303471,55 грн. сума пені.

Зустрічний позов ОСОБА_2 в частині визнання припиненою поруки за договором поруки задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 23 серпня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» та ОСОБА_2.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» та Приватного підприємства «Фірма «ПВІТА» із кожного на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» судові витрати в розмірі 1827 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Центр» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.