АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1727/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/789/786/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташківа Б.І., Кузьми Р.М.

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю з участю ОСОБА_1 , представника військової частини НОМЕР_1 Кузя Р.В., представника військової прокуратури Тернопільського гарнізону Федчишина О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , третіх осіб на стороні відповідача Головного управління квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль про визнання права на проживання,

ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2014 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третіх осіб на стороні відповідача Головного управління квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, КЕВ м. Тернопіль про визнання права на проживання в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Бережанського районного суду від 06 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що предметом позовних вимог є визнання військовою частиною НОМЕР_1 його права на проживання в квартирі, а не права власності на квартиру. Висновок суду про те, що будинок АДРЕСА_2 не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а відтак не існує як об`єкт нерухомого майна не відповідає обставинами справи, оскільки цей будинок облікований відповідно до Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних силах України. Вказує на те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 13.02.2015 року підтверджує, що спірний будинок є житловим будинком з квартирами і придатний до експлуатації. Законодавство України не передбачає, що для поселення та користування квартирами в будинку повинна бути проведена реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на будинок у цілому. Наголошує на тому, що військова частина НОМЕР_1 відмовляється визнати за ним та членами його сім`ї право на проживання саме у квартирі, а не в гуртожитку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник військової частини НОМЕР_1 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін. Вказує на те, що військова частина не заперечує проти проживання позивача в спірній квартирі та визнає, що вона була реконструйована з нежилого приміщення в жиле за власні кошти позивача. Разом з тим представник відповідача позову не визнає, посилаючись на незавершеність оформлення права власності на будинок в цілому.

Представник військової прокуратури Тернопільського гарнізону Федчишин О.Г. вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Представники третіх осіб на стороні відповідача - КЕВ м. Тернопіль та Головного управління квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відмовляючи у задоволенніпозову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_3 не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутній предмет спору, а тому за позивачем та членами його сім`ї не може бути визнано право на проживання в такій квартирі. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача військової частини НОМЕР_1 , яка не уповноважена приймати рішення стосовно забезпечення жилими приміщеннями, що є виключною компетенцією КЕВ м. Тернопіль.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким рішенням, оскільки висновки суду не відповідають обставинами справи, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 3, 4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Судом установлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 є власністю Міністерства оборони України, знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль та закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до акту приймання передачі від 17.11.2014 року (а.с. 59, т. 2), що стверджується довідкою № 26/322 від 16.02.2015 року, виданою КЕВ м. Тернопіль (а.с. 258, т. 1).

Будинок за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом із вказаного реєстру від 28.03.2015 року (а.с. 39, т. 2).

Військова частина НОМЕР_1 є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,4289 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 296329 від 06.06.2008 року (а.с. 50, т. 1).

З 25 вересня 1998 року ОСОБА_1 разом із сім`єю перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, на загальній черзі № 5, що підтверджується довідкою № 15 від 02.02.2015 року (а.с. 65, т. 1).

17 серпня 2005 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 виділено приміщення АДРЕСА_4 для проживання, що стверджується витягом з протоколу № 7 від 17.08.2005 року ( а.с. 21, т. 1).

Рішенням Бережанської міської ради № 302 від 12.12.2006 року надано військовій частині НОМЕР_1 дозвіл на реконструкцію нежитлової будівлі під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 (а.с. 47, т. 1).

ОСОБА_1 за власні кошти здійснив переобладнання наданого йому нежилого приміщення в жиле, що стверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, товарних чеків, накладних про придбання будівельних матеріалів, санітарно-технічного обладнання, договорів підряду на виконання будівельних робіт, робочим проектом та технічними умовами на газопостачання та встановлення додаткового газового обладнання в квартиру, проектом на встановлення лічильника обліку холодної води, договорами про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, про надання послуг з газопостачання, кабельного телебачення (т.1, а.с.71-93).

23 листопада 2009 року начальник Бережанського гарнізону та начальник КЕВ м. Тернопіль винесли спільний наказ Про створення комісії для переведення адміністративної будівлі 2/1 по АДРЕСА_2 для проживання сімей військовослужбовців гарнізону та прийняття в експлуатацію № 18 від 23.11.2009 року (а.с. 79, т. 2).

Рішенням Бережанської міської ради № 1630 від 24.12.2009 року відмовлено КЕВ м. Тернопіль у реєстрації нежилого приміщення по АДРЕСА_2 , як гуртожитку, оскільки воно зареєстроване в Бережанському ОК МБТІ 24.06.2005 року як нежитлова будівля (адмінбудинок) за військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 61,т. 2).

01 вересня 2009 року між КЕВ м. Тернопіль (Наймодавець) та ОСОБА_1 (Наймач) укладено договір № 3 найму житла в будинках КЕВ м. Тернопіль, згідно з умовами якого Наймодавець надає Наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування житлове приміщення у будинку за адресою АДРЕСА_5 (2) загальною площею 71, 5 кв.м. (а.с. 94, т. 1).

01 липня 2013 року між КЕВ м. Тернопіль (Наймодавець) та ОСОБА_1 (Наймач) укладено договір № 7 найму соціального житла, відповідно до якого Наймодавець надав наймачеві та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користування житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 97, т. 2).

Згідно з повідомленням Бережанської міської ради № 442 від 20.04.2015 року рішення щодо надання статусу соціального житла будинку за адресою АДРЕСА_2 виконавчим комітетом міської ради не приймалося (а.с. 63, т. 2).

16.10.2013 року позивач ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстрований в спірному приміщенні (т.1,а.с.26).

11 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 та голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 з рапортом про визнання за ним та членами його сім`ї права на проживання у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 4, т. 1).

Відповідно до повідомлення № 1396 від 12.12.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі ордера на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки відсутні підстави для визнання за ним та членами його сім`ї права на проживання у вказаній квартирі (а.с. 5, т. 1).

Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ТП 11 від 19.05.2014 року та № ТП 77 від 13.02.2015 року підтверджують те, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 є закінченим будівництвом та готовим до експлуатації (а.с. 51, 259, т.1).

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі ст. 47, ч. 3 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 310 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на місце проживання.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Положеннями ст. 382, ч. 1 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до вимог ст. 3, ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Законом України Про правовий режим майна у Збройних Силах України визначено правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном.

У ст.ст.1, 3 цього Закону зазначено, що військове майно- це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, до якого, зокрема, належать будинки, споруди тощо.

Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління ( з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

Облік, інвентаризація, списання, використання та передача військового майна здійснюється у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4, 9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України передбачено, що облік військового майна ведеться військовими частинами та квартирно-експлуатаційними службами шляхом запису (відображення) в книгах ( картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації ( далі-облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Згідно з п.п. 4.5; 4.10 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України за № 448 від 03.07.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.09.2013 року за № 1590/24122, командир військової частини зобов`язаний забезпечувати утримання і експлуатацію за призначенням переданих військовій частині фондів і території військового містечка, квартирного майна та земельних ділянок.

Передача будівель, споруд, окремих приміщень та їх заселення здійснюється за дозволом начальника гарнізону і оформленням у КЕВ (КЕЧ).

Усі питання, пов`язані з перебування військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку ( п.1.11 Інструкції про порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року за № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337).

Аналізуючи встановлені обставини і наведені норми законодавства, колегія приходить до висновку, що з часу реєстрації 13.02.2015 року Декларації про готовність об`єкта до експлуатації 10-ти квартирний будинок по АДРЕСА_6 ) реконструйований з адміністративного будинку в жилий і став готовим до експлуатації.

Позивач ОСОБА_1 , який з 2005 року постійно проживає в приміщенні № 2 цього будинку, зареєстрований в ньому, оплачує комунальні послуги, здійснив переобладнання займаного приміщення з нежилого в жиле, набув права користування ним, як жилим приміщенням-квартирою.

Колегія не приймає до уваги доводи відповідача та третіх осіб про те, що військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки матеріалами справи встановлено, що військова частина є управителем і користувачем жилого будинку, у якому розташована спірна квартира, та саме військова частина не визнає права позивача на проживання в ній.

З урахуванням того, що предметом даного спору є визнання права на проживання в займаній квартирі, посилання суду при вирішенні спору на п. 4.10 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України щодо виключної компетенції КЕВ м.Тернопіль вирішувати питання забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та на відсутність ордера на вселення в спірне приміщення є безпідставним. Згадане Положення та ст. 58 ЖК України регулюють квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин та порядок вселення у вільне жиле приміщення на підставі ордера.

Застосування судом цих положень при вирішенні даного спору є порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як на одну з підстав відмови в позові суд також установив відсутність в Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації спірної квартири, а отже й права власності на неї, не звернувши при цьому увагу на те, що даний позов не містить вимог щодо визнання права власності на квартиру.

Таким чином, судом було неправильно застосовано норми матеріального права, ряд висновків суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309,ч.1,п.п.3,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст. 310,ч.1; 379, 382,ч.1 ЦК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ Про правовий режим майна у Збройних Силах України, п.п. 4, 9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, п.п. 4.5; 4.10 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, п.1.11 Інструкції про порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та, керуючись ст.ст. 307, ч. 1, п. 2; 309, ч. 1, п.п. 3, 4; 313; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бережанського районного суду від 06 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 2001 р.н., ОСОБА_3 , 2003 р.н. право на проживання у двокімнатній квартирі АДРЕСА_7 .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько