Справа № 361/2833/15-ц
Провадження № 2/361/1597/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області про позбавлення права користування квартирою
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить позбавити права користування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 квартирою АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 року належить вищевказана квартира. Зареєстрованими у спірному помешканні значиться її мати ОСОБА_3, 1934 року народження; донька ОСОБА_4, 1986 року народження та зять ОСОБА_2, 1987 року народження. Останній у належній їй на праві власності квартирі ніколи не проживав та не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не здійснює, на даний час мешкає у Грузії, приїздити в Україну та зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Враховуючи ту обставину, що відповідач понад один рік не проживає у спірній квартирі, тому його слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням. З наведених підстав змушена звернутися до суду.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з'явився, подав заяву про слухання даної справи у його відсутності, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не направив.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Третя особа Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області у судове засідання не з'явилася, надіслала листа з проханням слухати дану справу без представника відділу.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М., зареєстрованого у реєстрі № 39 ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.
Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Відповідно до посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.
Актом обстеження житлово-побутових умов від 25.12.2009 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3 Разом з нею зареєстровані члени її родини онука - ОСОБА_4, 1986 року народження та чоловік онуки ОСОБА_2, 1987 року народження. Зі слів ОСОБА_3 її онука ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично проживають у м. Камянець-Подільський Хмельницької області, комунальними послугами по місцю реєстрації не користуються.
Із заяви ОСОБА_4 від 08.04.2015 року, адресованої Броварському міськрайонному суду вбачається, що остання обізнана із знаходженням у провадження суду цивільної справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У зв'язку з проживанням у Грузії просить справу розглянути без їх присутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі, просять позов задовольнити.
Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пунктом 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.
З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. На думку суду, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований до квартири як член сім'ї власника, тому спірні правовідносини щодо визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням регулюються нормами ст. 405 ЦК України.
Правилами до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. У даному випадку позивачі ставлять питання про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, при цьому позбавлення відповідача права користування слід здійснити у спосіб визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Так, при розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем свого проживання, фактично зберігає у ньому лише прописку.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко