Номер провадження: 22-ц/785/3213/15
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

20 серпня 2013 року ПАТ "Дельта Банк", який згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2011 року придбав у ПАТ "УКРСИББАНК" права вимоги за кредитами, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просило в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2007 року в розмірі 223156,17 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме - однокімнатну квартиру, загальною площею - 24,7 кв.м.; житловою - 20,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позов обґрунтований тим, що 29 листопада 2007 року між АКІБ " УКРСИББАНК", який змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 0, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 20 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.11.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту між АКІБ "УкрСиббанк", яке змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 29.11.2007 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є спірна квартира, яка належить відповідачам на праві спільної приватної часткової власності у рівних частках кожному на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 13.11.2007 року і зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 20994718.

Посилаючись на те, що свої зобов'язання по поверненню кредиту відповідачі не виконують, Банк просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року позовну заяву ПАТ "Дельта Банк" - задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищевказану однокімнатну квартиру, з метою її реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк", за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2007 року, на загальну суму заборгованості в розмірі 223 156,17 грн.

Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки в сумі 145 193,00 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір з кожного у сумі по 1115,78 грн. (а.с.158-160).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.01.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду відмовлено (а.с.185-186).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, заперечень на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду 1-ої інстанції - зміні з наступних підстав.

Задовольняючи позов по справі, суд 1-ої інстанції виходив з того, що позичальник за кредитним договором допустив неналежне виконання його умов щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами і це дає право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки.

При вирішенні спору по суті, суд керувався вимогами ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", ч.1 ст. 1054 ЦК України та відповідними нормами цивільно-процесуального законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст.33 та ст.39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.4.1.1 Договору іпотеки, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань звернути стягнення на предмет іпотеки.

Саме із зазначених норм Закону та положень договору іпотеки виходив суд 1-ої інстанції, задовольняючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Між тим, при вирішенні спору по суті і постановляючи рішення, яке оскаржується, судом не враховане те, що 07.06.2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII. Згідно з п.1 ст.1 вказаного Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Із матеріалів справи вбачається, що між Банком і ОСОБА_2 укладений споживчий кредит, наданий їй в іноземній валюті. Предметом іпотеки є однокімнатна квартира загальною площею 24,7 кв.м.;житловою 20,9 кв.м. і є постійним місцем проживання відповідачів, іншого житла у них не має.

З урахуванням викладеного, колегія вважає за необхідним застосувати норми вищевказаного закону до виникнених між сторонами правовідносин.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 березня 2015 року №6-44цс15, яка є обов'язковою для застосування судами загальної юрисдикції на всій території України.

За таких підстав, колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону №1304-VII. Тому, відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні, а саме доповненням резолютивної частини рішення абзацем наступного змісту:

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, загальною площею - 24,7 кв.м.; житловою площею - 20,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає виконанню на час дії Закону України №1304 - VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Інші доводи апеляційної скарги колегією до уваги не приймаються, оскільки вони не є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року змінити.

Доповнити його резолютивну частину абзацем наступного змісту:

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею - 24,7 кв.м.; житловою площею - 20,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає виконанню на час дії Закону України №1304 - VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

В решті рішення суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук