Дата документу 13.07.2015
Справа № 334/3900/15-ц
Провадження № 2/334/2075/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВИРІШИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування позову вказує, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. У належній йому квартирі зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, яка змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 у звязку з укладенням шлюбу. Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011р. Після цього дружина переїхала проживати до іншого житла, але добровільно з реєстраційного обліку не знялася.

Відповідачка не являється членом сімї позивача, між ними не укладалося договору найму житла, домовленостей відносно збереження права користування житлом між ними не існує.

Реєстрація відповідачки перешкоджає позивачу у повній мірі здійснювати всі права власника по володінню, користуванню та розпорядженню житлом. З наведених підстав, згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю відповідно до ст.ст. 391, 405, 406 ЦК України визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2008р. у справі №2-4982/2008, яким за позивачем визнано право власності на 2/12 частки квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, та на 2/12 частки вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №214323058 від 26.12.2008р. (а.с.5-7).

У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, його колишня дружина ОСОБА_2 (на момент реєстрації ОСОБА_4), і неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідками ЦОА №9 Єдиної абонентської служби ЗМР №1122 від 25.02.2015р. (а.с.9), №2880 від 30.04.2015р. (а.с.10).

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011р. (а.с.4).

Доводи позову, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації з листопада 2011 року підтверджується актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктом приватної власності, від 28.04.2015р., де членами комісії засвідчено, що колишня дружина позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2011 року по теперішній час.

Реєстрація місця проживання відповідачки за вказаною адресою та зміна її прізвища на ОСОБА_2 підтверджується довідкою обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області.

Докази, які б свідчили про те, що позивач перешкоджає відповідачці користуватися спірним житловим приміщенням, в матеріалах справи відсутні.

За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Підстави припинення сервітуту визначені також у ст.406 ЦК України. Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 відмовилася від права користування майном відповідача, понад рік без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, з припиненням обставини, яка була підставою для користування майном позивача (розірвання шлюбу), суд дійшов до висновку, що позов власника майна про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою №19 у будинку №10 по вул. Дегтярьова у м. Запоріжжі ж, є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Прийняте рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою №19 у будинку №10 по вул. Дегтярьова у м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.