УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Кафідової О.В., Нагорняка В.А.,Леванчука А.О., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_8, на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 18 тис. грн як аванс за договором купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним і нині покійним батьком відповідача - ОСОБА_9 була досягнута домовленість про продаж вищевказаного будинку за 18 тис. грн, що підтверджується розписками. Продавець ОСОБА_9 передав позивачу документи на будинок. Крім того, оформив на позивача довіреність для продажу будинку строком дії до 09 жовтня 2013 року та повинен був дати кошти для нотаріального оформлення продажу будинку у розмірі 2 500 грн, але так їх і не надав. Договір купівлі-продажу будинку він нотаріально не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер і договір доручення припинив свою дію. На підставі вказаного позивач просив стягнути з відповідача як спадкоємця ОСОБА_9 кошти у розмірі 18 тис. грн.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 18 тис. грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_9 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 червня 2010 року Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою (а. с. 7, 8).

Між позивачем та батьком відповідача ОСОБА_9 було досягнуто домовленість про продаж даного будинку, згідно з якою останній продає, а позивач купує будинок за 18 тис. грн.

На виконання даної домовленості позивачем були передані ОСОБА_9 кошти у розмірі 18 тис. грн, а саме 09 жовтня 2010 року - 10 тис. грн та 27 грудня 2010 року - 8 тис. грн, що підтверджується письмовими розписками.

Також 09 жовтня 2010 року була видана нотаріально посвідчена довіреність зі строком дії до 09 жовтня 2013 року, якою ОСОБА_9 уповноважував ОСОБА_6 продати вищевказаний будинок.

Однак договір купівлі-продажу будинку сторонами нотаріально посвідчений так і не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, видана ним довіреність на продаж будинку припинили свою дію.

Відповідач ОСОБА_7 у шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу і державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 345/2013, тобто ОСОБА_7 отримала правомочності власника користуватися та володіти спадковим майном.

На підставі вказаних обставин суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та ОСОБА_9 укладений не був, термін дії довіреності закінчився у зв'язку зі смертю ОСОБА_9, сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, а передані позивачем кошти у розмірі 18 тис. грн є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Оскільки ОСОБА_9 помер, то відповідно до статей 1218, 1231 ЦК України спадкоємець ОСОБА_7 несе відповідальність в межах спадкового майна і сума авансу за розписками повинна бути повернута нею позивачу.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій вказаного висновку дійшли з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У ч. 1 ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобовʼязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовʼязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині

В судовому засіданні відповідач наполягала на тому, що за відсутності оригіналу розписок вона не знає чи підписував її батько такі розписки, а відтак чи існує борг спадкодавця.

У порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України місцевим судом ці обставини не перевірені, крім того, суд не врахував, що наявність фотокопій розписок не є достатньою підставою для стягнення боргу із спадкоємця.

Апеляційний суд всупереч вимогам статей 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 315 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st315> вказані порушення суду першої інстанції не усунув, доводи апеляційної скарги не перевірив, оригінал відповідного договору не витребував та дійшов передчасного висновку про залишення вказаного рішення без змін.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_8, задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: О.В. Кафідова
А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана