Справа № 368/1554/15-ц
Провадження № 2-о/368/65/15
Рішення
іменем України
"31" серпня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.
при секретарі Гребеневич А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за заявою ОСОБА_1 , за інтересові особи: КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Відділ реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про встановлення факту смерті, -
в с т а н о в и в:
заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , 1976 року народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час мінометного обстрілу в зоні проведення антитерористичної операції, зобов`язати КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» видати останки загиблого під номером 495 для захоронення його на території Кузьминецької сільської ради, посилаючись на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №145 від 04.08.2014р. сержанта ОСОБА_2 , який прибув з Кагарлицького РВК Київської області, зарахували до списків особового складу військової частини польової пошти НОМЕР_2 та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення по загальновійськовій нормі з 05.08.2014р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №146 від 05.08.2014р. сержанта ОСОБА_2 призначено водієм - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу 1 роти охорони.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №60 від 30.03.2015р. сержанта ОСОБА_2 водія - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу було направлено у відрядження для виконання завдання в зоні проведення антитерористичної операції з 30.03.2015 р. до виконання завдання, для організації проведення ротації особового складу зведеного загону Повітряних Сил ЗСУ у зоні антитерористичної операції.
Відповідно до наказу керівника сектору «Б» Міністерства оборони України №100 від 06.04.2015 р. сержант ОСОБА_2 водій - номер обслуги взводу охорони роти охорони 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр» вважався таким, що прибув до складу сил та засобів сектора «Б», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області областей, для виконання службових (бойових завдань).
Відповідно до наказу керівника сектору «Б» Міністерства оборони України №107 від 13.04.2015 р. сержант ОСОБА_2 водій - номер обслуги взводу охорони роти охорони 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр» вважався таким, що вибув зі складу АТО у зв`язку із загибеллю. Вказаний наказ був виданий на підставі доповіді лікаря.
Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №135ВОС від 16.04.2015 р. військовому комісару Кагарлицького РВК Київської області було доручено повідомити ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_2 водій - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу загинув 13.04.2015 р. під час мінометного обстрілу в зоні проведення антитерористичної операції.
Ідентифікація загиблого була проведена по особистому жетону.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ № 501 від 16.04.2015р. було призначено розслідування факту загибелі ОСОБА_2 , який прибув з Кагарлицького РВК Київської області.
В ході службового розслідування, військовою частиною було встановлено, що останки загиблого виявлено та передано в морг 17.04.2015 року для ідентифікації. Також в Акті службового розслідування зазначається, що біля останків ОСОБА_2 було знайдено особистий жетон, який передано разом з фрагментами тіла.
В зв`язку з високим термічним впливом останки тіла не придатні для ідентифікації, тому ДНК - профіль не встановлено, ідентифікувати тіло за допомогою ДНК - експертизи не можливо.
В ході слідства, слідчими ГУ МВС було опитано свідків, які підтвердили факт, обставини та місце його смерті. Всі свідчення долучено до кримінального провадження №0000239 від 20.04.2015 року
Зі слів судмедексперта біля фрагментів тіла знаходився листок паперу, на якому було вказано прізвище загиблого. В даний час вищезазначені фрагменти знаходяться в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтнева площа, 14 та під номером 495.
Тому згідно вищевикладеного є всі підстави вважати, що зазначені фрагменти тіла під № 495 належать ОСОБА_2 .
Вказані обставини не дають можливості їй оформити соціальну допомогу, у зв`язку із загибеллю чоловіка під час служби в АТО та отримати відповідний статус.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦГІК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.
На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Підтвердженням факту смерті ОСОБА_2 є додані до заяви документи. Крім цього, підтвердити факт смерті можуть свідки.
Представник заінтересованої особи в особі Відділу реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.
Представник заінтересованої особи в особі КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника заявника і заяву ОСОБА_1 визнають і вважають, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Що стосується видачі для поховання останків загиблого бійця під №495, то вони готові видати зазначені останки, якщо судовим рішенням буде встановлено факт, що останки загиблого бійця під № 495 є останками - ОСОБА_2 , 1976 року народження. На даний час зазначені останки зберігаються в холодильній камері КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР, як останки невідомого бійця і бути видані ОСОБА_1 не можуть. Після вступу в законну силу судового рішення про те, що факт смерті солдата ОСОБА_2 встановлено і останки загиблого бійця під № 495 є його останками, буде видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 і останки передані для поховання.
Суд, вислухавши заявника та свідків і вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву задовольнити.
Суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.
Частиною 1 та 2 статті 3 ЦПК України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч.1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (стаття 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Статтею 7 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №145 від 04.08.2014р. сержанта ОСОБА_2 , який прибув з Кагарлицького РВК Київської області, було зараховано до списків особового складу військової частини польової пошти НОМЕР_2 та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення по загальновійськовій нормі з 05.08.2014р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №146 від 05.08.2014р. сержанта ОСОБА_2 призначено водієм - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу 1 роти охорони.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №60 від 30.03.2015р. сержанта ОСОБА_2 водія - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу було направлено у відрядження для виконання завдання в зоні проведення антитерористичної операції з 30.03.2015 р. до виконання завдання, для організації проведення ротації особового складу зведеного загону Повітряних Сил ЗСУ у зоні антитерористичної операції.
Відповідно до наказу керівника сектору «Б» Міністерства оборони України №100 від 06.04.2015 р. сержант ОСОБА_2 водій - номер обслуги взводу охорони роти охорони 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр» вважався таким, що прибув до складу сил та засобів сектора «Б», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області областей, для виконання службових (бойових завдань).
Відповідно до наказу керівника сектору «Б» Міністерства оборони України №107 від 13.04.2015 р. сержант ОСОБА_2 водій - номер обслуги взводу охорони роти охорони 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр» вважався таким, що вибув зі складу АТО у зв`язку із загибеллю. Вказаний наказ був виданий на підставі доповіді лікаря.
Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ВСУ №135ВОС від 16.04.2015 р. військовому комісару Кагарлицького РВК Київської області було доручено повідомити ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_2 водій - номером обслуги 2 відділення зенітного артилерійського взводу загинув 13.04.2015 р. під час мінометного обстрілу в зоні проведення антитерористичної операції.
Ідентифікація загиблого була проведена по особистому жетону.
Судом встановлено, що відповідно до наданих письмових доказів ОСОБА_2 приймав участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 05.08.2014 року по день загибелі 13 квітня 2015 р.
При цьому, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які воювали разом із загиблим ОСОБА_2 в складі взводу охорони роти охорони 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр», і які вказали, що вони разом були в населеному пункті Авдіївка Ясиноватського району Донецької області, де під час артилерійського обстрілу загинув ОСОБА_2 .
За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що дану заяву необхідно задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мінометного обстрілу в зоні проведення анти терористичної операції, встановити, що останки загиблого бійця № 495 є останками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» видати останки загиблого під номером 495 для захоронення його на території Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області.
На підставі викладеного і керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 256 ч.1 п. 6, 274 -278 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в:
Заяву ОСОБА_1 , за інтересові особи: КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Відділ реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мінометного обстрілу в зоні проведення анти терористичної операції.
Встановити, що останки загиблого бійця № 495 є останками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати КЗ ««Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» видати останки загиблого під номером 495 для захоронення його на території Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області.
Рішення набуває чинності відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України..
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя І.І. Шевченко