Номер провадження: 22-ц/785/4730/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Кредитінвест» про визнання кредитного договору недійсним, про зобовязання повернення грошових коштів,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору № НОМЕР_1 від 28.05.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою «Кредитінвест» на суму 468 000 гривень, а також про застосування наслідків недійсності правочину, зобовязавши позивача повернути їй грошові кошти у розмірі 423 892,61 гривень (а. с. 2-6).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 28.05.2012 року між нею та КС «Кредитінвест» було укладено кредитний договір № НОМЕР_1. Відповідно до умов цього договору КС «Кредитінвест» надала ОСОБА_2 кредит в сумі 486 000 гривень, що в еквіваленті за курсом АБ «Південний» складало 60 000 доларів США, а позивачка в свою чергу зобов'язалася повернути кредит в повному обсязі в порядку, передбаченому договором, та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 30 % річних.

Позивач просить визнати вказаний договір недійсним, оскільки він був укладений з порушенням чинного законодавства, а саме: кредитодавець не ознайомив позичальника з умовами договору, чим порушив ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; в кредитному договорі не зазначено порядок нарахування процентів та абсолютне значення подорожчання кредиту, що є порушенням ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.3.1, 3.3 Постанови НБУ № 168; неправомірне обмеження конкуренції та примушення до укладення договору, що порушує ст. 6 Закону України «Про страхування», ст. 627 ГК України, ч. 3 ст. 203 ЦК України, п. 5 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 42 Конституції України; спірний кредитний договір містить істотний дисбаланс між правами та обовязками сторін, що порушує п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». ОСОБА_2 вважає, що оскільки спірний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, він є недійсним.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 64-67).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 68-73).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 28.05.2012 року між ОСОБА_2 та КС «Кредитінвест» був укладений кредитний договір № НОМЕР_1, відповідно до умов якого КС «Кредитінвест» надає позичальнику ОСОБА_2 кредит в сумі 486 000 гривень, що за курсом АБ «Південний» складало 60 000 доларів США, а позичальник в сою чергу зобовязується повернути кредит в повному обсязі, в порядку, передбаченому договором, та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 30 % річних.

ОСОБА_2 просить визнати вказаний кредитний договір недійсним, посилаючись при цьому на порушення ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Довід апеляційної скарги про те, що при укладені кредитного договору кредитодавцем не були додержані вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", є неспроможним, оскільки п.п.4, пп.5, п.6.1 договору вказує, що позичальник вважає умови договору вигідними для себе, він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману. Крім того, одночасно з укладанням кредитний договір № НОМЕР_1 від 28 травня 2012 року, сторонами договору був підписаний Додаток № 2 до кредитного договір № НОМЕР_1 від 28 травня 2012 року, в якому визначені: сума (максимальний ліміт) кредиту 486 000 гривень; строк кредитування - 6 місяців; метод нарахування процентів; плата за зняття готівки з рахунку КС «Кредитінвест» в АБ «Південний» - 0,1%; страхування життя страхувальника 0,65; сукупна вартість кредиту: реальна процентна ставка - 27,65%, абсолютне значення подорожчання кредиту 44 072,87 гривень (а. с. 24-28).

Безпідставними є посилання в скарзі про те, що кредитний договір не містить пунктів, які визначають відповідальність кредитодавця ні за невиконання, ні за неналежне виконання ним умов кредитного договору, і навпаки містить цілий ряд пунктів відповідальності з боку позичальника, що порушує приписи п.9 ч.1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та пп.16 п.3 і п.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Розділ 3 кредитного договору № НОМЕР_1 від 28 травня 2012 року визначає обсяг прав та обовязків кредитодавця та позичальника з урахування необхідності вчиняти певні дії кожною стороною для реалізації виниклих між сторонами правовідносин.

Суд не приймає до уваги посилання позивача і на те, що умови кредитного договору в супереч принципу добросовісності мають наслідки істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, так як, відповідно до п. 3 ст. 203 Цивільного кодексу волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивачка при отриманні кредиту могла звернутись до іншого банку або іншої кредитної спілки, який пропонував би інші умовами кредитування, якщо її не влаштовували умови та схема кредитування КС «Кредитінвест».

ОСОБА_2 не вказала на підставі яких ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідно кваліфікувати умови договору, як несправедливі, і не доказала допустимими доказами того, що умови договору завдають їй шкоди.

Таким чином, між позичальником та кредитною спілкою були досягнуті всі істотні умови по кредитному договору, що підтверджується підписами сторін, а тому дисбалансу договірних прав та обов'язків, що могло зашкодити позивачу не встановлено. Кредитний договір № НОМЕР_1 від 28 травня 2012 року, укладений між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_2, складений відповідно чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, а відтак відповідає засадам цивільного законодавства, у звязку з чим законних підстав для визнання його недійсним у суду немає.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_3