У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Червинської М.Є.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держаної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України, прокуратури м. Суми, Сумського міського відділу Управління внутрішніх справ України в Сумській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 620 811 грн 47 коп.

Позивач посилався на те, що він незаконно утримувався під вартою за обвинуваченням у вчиненні злочинів, до скоєння яких він не мав жодного відношення. Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконного пред'явлення обвинувачення, повідомлення про підозру та утримання під вартою у продовж тривалого часу, проведення оперативно-розшукових заходів, йому було завдано моральну шкоду. Також під час слідчих дій ним не отримана заробітна плата.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 30 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 600 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, у задоволенні позову відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Червинська М.Є.