Справа № 477/1217/15-ц
Провадження № 2/477/584/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Козаченка Р.В.,

при секретарі - Бітюковій С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року до суду звернулася первісно із зазначеним позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а остання діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просили визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї вимоги вказували наступне.

Їм на праві власності належить зазначена квартира, в якій також зареєстрований, хоча і не проживає відповідач, який є колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_1 Дана обставина заважає їм в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю квартирою, в тому числі оформити та отримати субсидію по сплаті комунальних послуг.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не проживає в належній їм на праві власності квартирі, не несе витрат по її утриманню, тому на підставі

ст. 317, ст. 391 та ст. 405 ЦК України просили позбавити його права користування їх квартирою.

На час розгляду справи ОСОБА_3 вже досяг повноліття та набув всіх прав та обов'язків сторони у цивільному процесі.

В судове засідання позивачі не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачам в рівних частках.

В той же час, в квартирі зареєстрований, але більше двадцяти років не проживає колишній чоловік позивачки ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_4

Наявність такої реєстрації позбавляє позивачів як власників квартири належним чином нею володіти та розпоряджатися.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На час виникнення спірних правовідносин діяли норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України 2003 року, Житлового кодексу України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Проте відповідач не має права власності на квартиру або на її частку, в ній добровільно не мешкає, і не є членом сім'ї власників, тому їх позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1, оскільки згідно з квитанцією від 22 травня 2015 року саме нею він був сплачений за подання цього позову до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко