У х в а л а

13 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Севен-сав», терті особи - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі філії Чернігівського регіонального управління публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Верховного Суду України від 10 вересня 2015 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху у зв'язку із тим, що остання зверталася до Верховного Суду України із заявою про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а зазначала статтю 61 ЦПК України та наводила як приклади постанови Верховного Суду України, проте в частині вимог, передбачених пунктами 2 та 4 частини 1 статті 355 ЦПК України заява взагалі не містила жодного обґрунтування таких підстав для перегляду судових рішень. Заявниці слід було уточнити підстави перегляду викладені в заяві та надати відповідні постанови Верховного Суду України. Крім того, заявниця, посилаючись на відповідні рішення суду касаційної інстанції як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, до своєї заяви їх не додала.

ОСОБА_1 оскаржувала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року, однак клопотання щодо рішень судів першої та апеляційної інстанцій було відсутнє.

До заяви не було додано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року та рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2014 року.

Крім того, до заяви не було додано документ про сплату судового збору.

Вищевказаною ухвалою було надано строк до 24 вересня 2015 року для усунення зазначених недоліків заяви.

На адресу Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1, проте недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду України від 10 вересня 2015 року, усунуто так і не було, до заяви не додано документ про сплату судового збору.

На підставі пункту 1 частини 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику якщо заяву подано без додержання вимог статей 357, 358 ЦПК України і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись статтями 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко