Справа № 2-2002/15 760/864/15ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.К. Слободянюк,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.06.1998 між сторонами був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Позивач зазначив, що спочатку між ними було досягнуто усної згоди щодо місця проживання дітей та порядку здійснення витрат на їх утримання, а саме: щодо залишення сина ОСОБА_3 проживати з батьком, а доньки - з матір'ю. Незважаючи на проживання доньки ОСОБА_4 з матір'ю, позивачем постійно здійснювалося та здійснюється її матеріальна підтримка (купівля одягу, шкільні витрати тощо). Також позивач відзначив, що у нього від першого шлюбу є донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на даний час є студенткою стаціонару та під час досягнення повноліття вона продовжує отримувати аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно. Вважає, що відповідачка не здійснює належного нагляду, виховання та навчання обох дітей, не приймає участі у матеріальних витратах на їх утримання, а її протестантське віросповідання призвело та призводить до фактичної витрати нею великих грошових коштів на утримання «братів та сестер» по церкві та «для утвердження її у вірі». Позивач зазначив, що зважаючи на незабезпеченість житловою площею за місцем проходження військової служби у м. Києві, йому з сином ОСОБА_3 прийшлось наймати житло, вартість якого з квартплатою та комунальними послугами на даний час складає біля 4000 грн. Водночас, у приватній власності ОСОБА_2 перебуває 2-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, у якій фактично за свій рахунок позивач в період з 2005 по 2007 роки зробив капітальний ремонт та залишив там всі спільно та особисто ним придбані речі. Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2004 до досягнення нею повноліття. Позивач вважає, що утримувані аліменти відповідачкою не будуть використовуватись за цільовим призначенням. Позивачем зазначено, що враховуючи його значні витрати на найм житла у м. Києві, аліменти на утримання старшої доньки ОСОБА_6, повне матеріальне забезпечення неповнолітнього сина ОСОБА_6, матеріальну допомогу неповнолітньої доньки ОСОБА_4, необхідність витрачати грошові кошти для підтримання свого здоров'я, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення на позов, де просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись при цьому на те, що позивач прописав сина разом з собою за місцем проходження служби з метою отримання більшої житлової площі від Міністерства Оборони України. По-друге, син навчається у Київському військовому ліцеї ім. І.Богуна і знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідачем відзначено, що їх син ОСОБА_3 на утримання якого позивач просить стягнути аліменти, на канікули завжди приїздить до неї в м. Тернопіль. Всі витрати на транспорт, харчування, одяг, сплачує ОСОБА_2 та відвідує сина за місцем його навчання, періодично поповнює йому рахунок мобільного зв'язку. Вважає, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги обставинами, які не відповідають дійсності, є неправдивими та прикро образливими як для матері, оскільки вона всіляко надавала допомогу в утриманні своїх дітей, приймала участь у вихованні та навчанні. Зазначила, що позивач визначаючи своє матеріальне становище, у позові зазначив лише свої витрати та не надав інформації про свої доходи. Станом на час розгляду справи, ОСОБА_2 зазначила, що сама виховує неповнолітню доньку, і з кожним роком додаткові витрати на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання лише збільшуються, у зв'язку з чим вважає необґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на утримання сина, який перебуває на повному державному забезпеченні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. (після укладення шлюбу ОСОБА_2) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що свідчить свідоцтво про одруження, актовий запис №622 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.05.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради (а.с.7); та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (а.с.9).

У ОСОБА_1 є повнолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с.8).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.18).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

В матеріалах справи міститься довідка Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України №1905/12-13к від 09.12.2014 про склад сім'ї та реєстрацію, з якої вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований разом з батьком ОСОБА_1 в м. Києві у Генеральному штабі Збройних сил України по Повітрофлотському проспекту, буд.6 (а.с.10). Вказані обставини щодо реєстрації неповнолітнього сина ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 також підтверджуються витягом з протоколу №13 від 25.02.2014 засідання житлової комісії ГШ ЗС України (а.с.17).

Також в матеріалах справи наявний договір задатку по оренді нерухомості від 23.05.2014, укладений між ОСОБА_7. та ОСОБА_1 щодо оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2, де зазначена базова ставка проживання одного календарного місяця складає 3000 грн (а.с.11).

Згідно свідоцтва про хворобу ЦВЛК МОУ Країни №46 від 11.02.2014 (а.с.14) та продовження свідоцтва про хворобу №46 (а.с.15) ОСОБА_1 за станом здоров'я обмежено придатний до військової служби.

Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 здійснює матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 (а.с.16).

Згідно довідки Міського бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль №1109 від 14.03.2003 ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить їй на праві приватної власності (а.с.19).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень.

Домовленість між сторонами щодо утримання неповнолітнього сина не досягнута, а тому право позивача на отримання від відповідача аліментів підлягає захисту.

Згідно вимог ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 16.01.2015.

Таким чином, аліменти підлягають присудженню позивачеві з 16.01.2015 і до досягнення неповнолітнім сином повноліття.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню з на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, ст.ст.180, 182-183, 185, 189, 191 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_13) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_14) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2015 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_13) в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя - Г.О. Козленко