САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/1735/15-ц
Провадження № 2/206/627/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності , -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду з дійсним позовом ОСОБА_2, просить поновити строк для звернення до суду, визнавши причину його пропуску поважною; визнати недійсним договір дарування домоволодіння № 5, яке складається з житлового будинку А-1 з прибудовами житловою площею 37,2 кв. м, загальною площею 69,8 кв.м, Б,Е,К - сараїв, В - гаражу, Г - убиральні, Д- душу, Ж - погрібу з шийкою, З - літньої кухні, И - навісу, споруд - огорожі, тротуарів, доріжки, майданчиків, хвіртки, по вул. Анрі Барбюса в м. Дніпропетровську, від 04 жовтня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за номер 230; скасувати державну реєстрацію шляхом внесення запису про скасування запису № 24924565, виконаного КП "ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації " ОСОБА_1 обласної ради на підставі рішення від 17.11.2008 року про державну реєстрацію права власності на домоволодіння № 5 по вул. Анрі Барбюса в м. Дніпропетровську на ім'я ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй станом на жовтень 2008 року та її чоловіку ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5.

В 2008 році в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровську перебувала цивільна справа за позовом ПП "Айсберг" до неї, її чоловіка та сина про стягнення боргу за договором позики на суму більше 100 000 грн.

Боячись, що в неї заберуть будинок вона запропонувала сину ОСОБА_8 переоформити право власності на домоволодіння на нього, однак він відмовився, запропонувавши переоформити на його дружину ОСОБА_4 Маючи гарні відносини зі своєю невісткою вона погодилась оформити договір дарування домоволодіння на неї.

04 жовтня 2008 року був укладений договір дарування домоволодіння, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 230.

Вказаний договір дарування був укладений між нею та відповідачем без наміру створення правових наслідків, знаючи про те, що він не буде виконаний, так як домоволодіння не буде передаватися відповідачу.

Фіктивність даного договору дарування підтверджується, тим, що після підписання договору в нотаріуса договір дарування, технічний паспорт на домоволодіння вона забрала собі. Разом з відповідачем вони здали договір дарування в КП «ДМБТІ» на реєстрацію, разом забрали з реєстрації і з того часу правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння зберігається у неї. Ключі від будинку відповідачу не передавалися. Таким чином, відповідачка дарунок не прийняла. З моменту укладання договору дарування відповідачка не претендувала на домоволодіння і була згодна в будь-який момент повернути його їй. Таким чином, її право порушено не було, так як відповідач визнавала за нею право власності на домоволодіння.

Після припинення спільного проживання відповідача з її сином, відповідач ОСОБА_4 в січні 2014 року на її пропозицію повернути їй спірне домоволодіння категорично відмовилася. При розгляді цивільної справи про поділ майна подружжя за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 в судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2014 року, ОСОБА_4 пояснила, що будинок батьків її чоловіка було переоформлено на неї фіктивно, про що було вказано в рішенні суду від 10 квітня 2014 року.

Враховуючи викладені обставини, вона вимушена звертатися до суду для захисту свого порушеного права. Так як відповідач відмовилася повернути їй спірне домоволодіння в січні 2014 року, то її право порушено з цього часу і строк звернення до суду нею не пропущений.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, підтвердили викладені в позові обставини і підстави.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та зокрема пояснили, що підстав для визнання договору дарування недійсним не має, оскільки позивач подарувала їй домоволодіння, як подяку за народження онуків. Стосовно фіктивності укладання договору дарування в судовому засіданні вона обмовилась. Що стосується строку звернення позивача з дійсним позовом, то вважає його пропущеним, оскільки позивач вказала, що причиною визнання недійсним договору дарування стало її розлучення з її сином. Однак цей шлюб між ними був розірваний в грудні 2010 року, а позивач звернулась з позовом тільки зараз. Просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач допитана, як свідок в судовому засіданні підтвердила обставини викладені нею в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, показав суду, що позивач приходиться йому матір'ю. В 2008 році у нього були проблеми з фірмою ПП "Айсберг" та у відношенні нього була відкрита кримінальна справа. ПП "Айсберг" подало цивільний позов до його батьків в суму 107 000 грн. у зв'язку з чим мати переоформила домоволодіння на відповідача. На який строк укладався фіктивний договір дарування спірного домоволодіння оговорено не було.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що позивач приходиться йому матір'ю, а відповідач колишня дружина. В 2008 році у його молодшого брата були проблеми з ПП "Айсберг", внаслідок чого виникла заборгованість, яку стягнули з його батьків та щоб зберегти домоволодіння, вирішено було переписати на його колишню дружину. Після припинення шлюбних відносин відповідач відмовилася розірвати договір дарування спірного домоволодіння.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що проживає по сусідству з позивачем. Зі слів позивача йому відомо, що спірне домоволодіння вони фіктивно оформили на відповідача, колишню невістку, щоб його не забрали. Ідею фіктивно переоформити їх домоволодіння подав він. Його сусіди іншого житла не мають та постійно проживають у спірному домоволодінні.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що проживає по сусідству з позивачем. Декілька років назад в родині позивач зявилася матеріальні проблеми. Вони шукали вихід, щоб зберегти дім та порадившись з її сестрою юристом вирішили фіктивно подарувати спірне домоволодіння відповідачу.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що позивач її сестра. Декілька років тому син позивача потрапив у скрутну фінансову ситуацію і щоб не втратити будинок вирішили його тимчасово оформити на відповідача до покращення фінансової ситуації в сімї.

Заслухав доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, який є рідним сином позивача ОСОБА_2

Шлюб між відповідачем та сином позивача був розірваний 25 грудня 2010 року на підставі рішення суду. Сімейні стосунки припинені з серпня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачем (а.с.17).

Згідно договору дарування від 04 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №230, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Анрі Барбюса, 5 (далі Договір) (а.с.6).

Згідно п.6 Договору сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовані усі істотні умови, що стосуються дарування домоволодіння. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення.

Відповідно п.12 Договору цей договір прочитано сторонами в голос, кожним окремо. Після прочитання цього договору сторони підтвердили нотаріусу, що зміст цього договору відповідає їх дійсним намірам у повному обсязі.

Реєстрація права власності на спірне домоволодіння відбулася 17 листопада 2008 року (а.с.7), про що було відомо відповідачу.

Підставою для визнання договору недійсним позивач зазначила, що договір дарування був укладений без наміру створення правових наслідків (ч 5 ст.203 ЦК України).

Згідно ч 1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч 5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В якості одного із доказів позивач надав рішення суду від 29 грудня 2008 року (.а.с15).

Як вбачається із суті прийнятого рішення воно не стосується спірного домоволодіння по договору дарування. А доводи позивача про те, що спірне домоволодіння може бути забране в рахунок боргу при виконанні рішення суду є припущенням позивача.

До показів свідків зі сторони позивача ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, суд ставиться критично і не приймає їх в якості доказів позову за наступних підстав.

У свідків ОСОБА_2 після розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_8 склалися стійкі неприязні стосунки до відповідача. (а.с.22).

ОСОБА_10, ОСОБА_11 є сусідами та добрими знайомими сімї ОСОБА_2.

Крім того, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не знали і не могли знати дійсного волевиявлення позивача та відповідача в момент укладення договору дарування.

З приводу висловлювання відповідача про фіктивність договору в судовому засіданні 05 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації у суду наступна думка.

Відповідач в судовому засіданні по зазначеній справі наполягала на тому, що вона просто обмовилася, переплутавши слова (а.с.22).

Теж саме відповідач зазначила і при розгляді даної справи.

При відтворенні аудіо запису журналу судового засідання від 05 лютого 2014 року зробити висновок про слова відповідача неможливо у звязку з плохою якістю запису.

Само по собі висловлювання відповідача (обмовлення про «фіктивність») не може спростувати волевиявлення сторін при укладенні договору дарування.

Таким чином, позивач не довела суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Якщо на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

На (а.с. 7) є витяг КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 обласної ради про реєстрацію за відповідачем права власності на спірне домоволодіння на підставі договору дарування від 04 жовтня 2008 року.

Підстав передбачених ч 1 ст.215 ЦК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного (порушеного) права або інтересу.

Оскільки право позивача не порушено, тому немає підстав вирішувати питання про поновлення строку звернення до суду за заявою позивача.

В задоволенні позову слід відмовити по суті в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України , суд;-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко