Справа № 361/5463/14 Головуючий у І інстанції Шинкар А.О.
Провадження № 22-ц/780/1960/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 29 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Сушко Л.П.,

при секретарі: Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення коштів за договором страхування та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення коштів за договором страхування та відшкодування моральної шкоди, у якому зазначав, що 27 січня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір страхування витрат осіб, які подорожують за кордон і в той же день він вилетів до Ізраїлю.

28 січня 2014 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я він звернувся за медичною допомогою до медичного центру «Асаф Арофе», де його було поміщено в реанімаційне відділення та проведено відповідні дослідження і лікування, вартість якого разом з медикаментами склала 7181 дол. США, і була сплачена ним за власні кошти.

В квітні 2014 року його представник звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, однак листом від 22.05.2014 року за № 1952/10 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на недотримання ним умов договору, зазначених у п. 7.3 частини «В» договору, яким встановлено термін дії договору.

В зв'язку з вищевикладеним позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 57397,73 гривень, що відповідно до курсу НБУ на дату настання випадку еквівалентно 7181 дол. США та моральну шкоду в сумі 2000 гривень, заподіяну неправомірними діями відповідача, внаслідок чого він змушений брати у родичів в борг гроші на лікування.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 57397 гривень 73 копійки та судовий збір в дохід держави у сумі 573 гривні 97 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині відмови в стягненні моральної шкоди та ухвалити нове рішення, котрим задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» просить рішення суду першої інстанції скасувати в зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 27 січня 2014 року між позивачем, від імені якого за дорученням діяв представник та відповідачем укладено договір страхування витрат осіб, які подорожують за кордон та в цей же день сплачено страховий платіж в розмірі 1917 грн. 14 коп., як того вимагали умови договору.

27 січня 2014 року позивач вилетів до Ізраїлю, а 28 січня 2014 року звернувся за медичною допомогою до медичного центру «Асаф Арофе», де його було поміщено в реанімаційне відділення та проведено відповідні дослідження і лікування. Вартість лікування разом з медикаментами склала 7181 долар США, що на той час еквівалентно 57397,73 грн.

В квітні 2014 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 22.05.2014 року за № 1952/10 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на не дотримання позивачем умов договору зазначених у п. 7.3 частини «В» договору, яким встановлено термін дії договору.

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною А договору страхування встановлено період страхування з 28.01.2014 року по 27.01.2015 року, страхова сума - 30000 доларів США та ризики, що покриваються, в тому числі надання невідкладної допомоги та невідкладної стаціонарної допомоги (сплачується вартість наданих послуг та медикаментів).

Пунктом 7.3 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати початку періоду страхування, яка вказана в договорі, та діє до 24-00 годин дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування виключно у випадку находження до дати початку періоду страхування, яка вказана в договорі, на розрахунковий рахунок страховика страхового платежу страхового платежу в повному обсязі в сумі, вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж».

Договір набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем надходження на розрахунковий рахунок чи до каси страховика страхового платежу в повному обсязі в сумі, відповідно до вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж», та діє до 24-00 години дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування виключно у випадку надходження на розрахунковий рахунок чи до каси страховика страхового платежу в повному обсязі в сумі відповідно до вказаної в договорі як «Загальний страховий платіж» пізніше дати початку періоду страхування, вказаної в договорі.

При цьому відповідальність страховика по відношенню збитків застрахованому за ризиками, вказаними в Програмі страхування договору, настає з дати перетину застрахованим кордону України при виїзді за кордон - при умові сплати страхового платежу в повному обсязі відповідно до вказаному в договорі як «Загальний страховий платіж», але, в будь-якому випадку, не раніше дати, вказаної в договорі як дата початку періоду страхування, та діє до дати перетину застрахованим кордону України при в'їзді із-за кордону, але, в будь-якому випадку, не пізніше 24-00 дня, вказаного в договорі як дата закінчення періоду страхування.

Враховуючи те, що 27 січня 2014 року укладено договір страхування, сплачено страховий платіж, та перетнуто позивачем кордон, а страховий випадок настав 28 січня 2014 року, тобто в період дії договору страхування, то суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, обґрунтовуючи свою відмову порушенням позивачем п. 7.3 договору.

Відповідно до п. 7.1 договору, територія страхування - територія країни (країн), яка вказана в частині А договору (у тому числі Ізраїль), окрім України, та країн постійного проживання застрахованої особи і країни, громадянином якої він є.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про громадянство» визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що страховий випадок стався на території Ізраїлю, тобто країни, яка вказана у частині А договору, тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є безпідставною, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди залишити без задоволення, оскільки це не передбачено ані договором страхування, ані чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що страхове відшкодування не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 являється громадянином країни Ізраїль - безпідставні, не підтверджені належними доказами та спростовуються наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України, що належить ОСОБА_2.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційні скарги в собі не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: