Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради (далі КП «Житомирське ТТУ») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.07.2007 року о 17 год. 00 хв. в районі розворотного кільця кінцевої зупинки тролейбусів по вул. Щорса (район Крошня) м.Житомира, з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем «КРАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з піднятим кузовом, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбувся обрив дротів контактної мережі та було зупинено рух тролейбусів, що призвело до спричинення КП «Житомирське ТТУ» Житомирської міськради матеріальних збитків по ліквідації аварії (реальні збитки) та внаслідок простою тролейбусів (упущеної вигоди) на суму 9802,65 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Житомирське ТТУ» завдану шкоду в розмірі 9802,65 грн. та 128,02 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначає, що він не повинен відповідати за шкоду завдану позивачу, оскільки не являється особою, яка на відповідній правовій підставі на момент ДТП володіла транспортним засобом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Згідно із пп. 1, 2 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що 16.07.2007 року о 17 год. 00 хв. в районі розворотного кільця кінцевої зупинки тролейбусів по вул. Щорса (район Крошня) м.Житомира, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «КРАЗ -256 Б1», номерний знак НОМЕР_1, не стежив за дорожньою обстановкою, за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, що призвело до самовільного підняття кузова автомобіля, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено контакту лінію ТТУ.

Постановою Червоноарміського районного суду Житомирської області від 03.07.2007р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17,00 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню і сторонами не оспорюються.

У звязку з обривом дротів контактної мережі та з простоєм тролейбусів під час тимчасового перешкоджання руху на визначених маршрутах КП «Житомирське ТТУ» завдані збитки, що складаються з вартості матеріалів, вартості експлуатації машин і механізмів, вартості роботи по ліквідації аварії (реальні збитки), а також з втрат від вимушеного простою: втрат виручки за відповідний час роботи рухомого складу (упущена вигода). Згідно розрахунку вартості збитків по ліквідації аварії та втрат від тимчасової затримки руху на маршрутах міського електричного транспорту, які здійснені на підставі Методичних рекомендацій з визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №490 від 31.12.2010р., КП «Житомирське ТТУ» понесло збитки в сумі 9802,65 грн.

Посилання апелянта на те, що він не повинен відповідати за шкоду завдану позивачу, оскільки не являвся на момент ДТП особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом є безпідставним виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту листа Управління ДАІ УМВС України в Житомирській області № 6/2046 від 27.06.2014р., автомобіль марки «КРАЗ-256Б1»,1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, згідно бази даних АІПС «Автмобіль», з 17.04.2003 року на підставі довідки рахунку серії МОЛ № 767923 від 17.04.2003 року зареєстрований за гр. ОСОБА_4 (а.с.49т.2).

Відповідно до довіреності на розпорядження автомобілем «КРАЗ-256Б1», номерний знак НОМЕР_1 від 22 грудня 2006 року з правом передовіри, останній переданий ОСОБА_5 у керування та розпорядження ОСОБА_6, який на підставі довіреності від 16.07.2007 року в порядку передоручення передав його ОСОБА_2 (а.с.8,54 т.1).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, відповідач ОСОБА_3 та його представник пояснювали, що 16.07.2007 року ОСОБА_3 за усною домовленістю із знайомим ОСОБА_6 домовився про доставку вказаного автомобіля до м.Коростеня. Під час транспортування даного автомобіля він і потрапив в ДТП. При цьому зазначив, що під час керування мав при собі водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль. До адміністративної відповідальності через відсутність права керування транспортним засобом на підставі ст. 126 КУпАП (в редакції яка діяла на час ДТП) також не притягувався.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, встановивши, що винні дії відповідача ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із заподіяною позивачу шкодою, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.1166, ч.ч.2,4 ст.1187 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування матеріальної шкоди саме з останнього, навівши відповідні мотиви. Також суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог до ОСОБА_2 оскільки під час розгляду справи не було спростовано, що ОСОБА_3 на правомірній основі заволодів і керував джерелом підвищеної небезпеки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно, всебічно та обєктивно дослідив обставини справи, права і обовязки сторін у даних правовідносинах, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам підстави скасування рішення суду відсутні, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :