УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на Ѕ частину,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

Вказав, що у вказаній квартирі зареєстровані його батьки: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та колишня дружина - ОСОБА_5

Позивач зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано 10 листопада 2011 року і з того часу вона не проживає у вказаній квартирі, поштову кореспонденцію не приймає, комунальні послуги не сплачує, будь-якої домовленості про збереження за ОСОБА_5 житлової площі за період її непроживання не існує, у зв'язку з чим просив задовольнити позов.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1, спільним майном подружжя та визнати за нею та ОСОБА_4 право власності по Ѕ частини вказаної квартири і автомобіля.

На обґрунтування свого позову посилалась на те, що 09 серпня 2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб, у період якого у квітні 2004 року ними за спільні кошти було придбано спірну квартиру за 37 300 грн, що еквівалентно 7 000 доларів США, яка за їхньою згодою була зареєстрована на праві власності за чоловіком ОСОБА_4, а у 2011 році придбали автомобіль, який також був зареєстрований за чоловіком.

З огляду на викладені обставини, просила задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року в частині визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на Ѕ частину квартири скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано квартиру АДРЕСА_2 спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, встановивши частки та визнавши за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини, а за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини спірної квартири, врахував обставини отримання позивачем грошей на придбання спірної квартири від продажу подарованої йому батьками квартири, з чим відповідачка погодилася.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішені спору про поділ майн суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Доводи касаційної скарги позивача про те, що спірна квартира є його особистою власністю суперечать доказам у справі та не ґрунтуються на законі.

Таким чином, оскільки відповідачка є співвласником вказаної вище квартири, відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська