У Х В А Л А

27 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Сабов Оксана Іванівна, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» (далі - ТОВ «Магазин «Взуття») звернулося до суду із вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнило, та остаточно просило визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 07 липня 2011 року, укладений між ТОВ «Магазин «Взуття» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. за реєстраційним № 1332, та посилаючись на ст. ст. 387, 388 ЦК України, позивач просив витребувати на користь товариства з володіння ОСОБА_3 вбудовані приміщення частини літ. «А» 1-го поверху (позиція 1, 2) площею 67,4 кв.м., реєстраційний номер НОМЕР_1, а також з володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вбудовані приміщення частини літ. «А» поверху (позиція 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та розташовані на земельній ділянці площею 53,9 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, шляхом передачі в натурі.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 липня 2011 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, керівником товариства ОСОБА_12 було відчужено ОСОБА_4 нерухоме майно - вбудовані приміщення магазину по АДРЕСА_1, яке належало товариству.

Позивач вважає, що такий договір не відповідає волі сторони цього правочину та суперечить ст. 203 ЦК України, оскільки ОСОБА_12 не мала повноважень на укладення такого договору та діяла від імені товариства без необхідного обсягу дієздатності, на порушення п. п. 8.10.2, 8.10.5 Статуту товариства, ст. 98 ЦК України.

Також позивач зазначив, що рішення зборів учасників товариства, оформлене протоколом № 7 від 06 липня 2011 року, на підставі якого був укладений договір від 07 липня 2011 року, визнано недійсним у судовому порядку. ОСОБА_12, а в подальшому і ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, укладаючи спірний та наступний правочини щодо нерухомого майна діяли за зловмисною домовленістю.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року визнано договір купівлі-продажу від 07 липня 2011 року, укладений між ТОВ «Магазин «Взуття» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І., недійсним з моменту його укладення.

Витребувано на користь ТОВ «Магазин «Взуття» з володіння ОСОБА_3 нерухоме майно - вбудовані приміщення част. літ. «А» 1-го поверху (позиція 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер - НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 53,9 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, шляхом його передачі в натурі.

Витребувано на користь ТОВ «Магазин «Взуття» з володіння ОСОБА_5 нерухоме майно - вбудовані приміщення, част. літ. «А» 1-поверху (позиція 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер - НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 53,9 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3, шляхом його передачі в натурі.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Магазин «Взуття» задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У березні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: ч. 3 ст. 92, ст. 215 ЦК України.

Як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права заявник посилається на Постанову Верховного Суду України від 06 червня 2011 року, ухвалену за результатами розгляду заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 16 лютого 2011 року у справі № 4/105-10 за позовом про визнання недійсними договорів застави, іпотеки та змін до договорів.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» (далі - Постанова), встановлений ст. 355 ЦПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень у цивільних справах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Неоднакове застосування норм процесуального права не може бути підставою для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року вбачається, що судове рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляд, а тому вказана ухвала суду касаційної інстанції, якою справу передано на новий судовий розгляд, не може бути предметом перегляду в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, оскільки остаточного вирішення спору судом касаційної інстанції не відбулося, та у ній не викладені правові позиції Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права, а вона стосуються процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

Крім того, виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови, судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення:-

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду України;

· Вищого господарського суду України;

-

Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковим є те, щоб цими рішеннями, що набрали законної сили, був вирішений спір по суті та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовані одні й ті самі норми матеріального права.

За викладених обставин посилання ОСОБА_3 на постанову Верховного Суду України від 06 червня 2011 року, прийняту в порядку глави 3 ЦПК України, тобто не як судом касаційної інстанції, не є підтвердженням підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Із урахуванням вищевказаного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року Верховним Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Сабов Оксана Іванівна, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Л.М. Мазур

О.В. Попович