27 серпня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Губської Я.В.
при секретарі Приблуда І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 123 м. Харків про повернення депозиту, відсотків, втраченої вигоди
14.07.2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 123 (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ) про повернення грошових коштів строкового банківського вкладу,відсотків, втраченої вигоди, посилаючись на наступне.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не подав, у зв*язку з чим суд розглядає справу у його відсутність при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги частково, і при цьому виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно п.6 Договору після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбаченими положеннями п.5.1. Основних умов.
Після закінчення дії договору позивач звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою повернути банківський вклад у валюті рахунку.
Згідно відповіді від 17.06.2015 року Банк зазначає про неможливість видачі суми вкладу та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України за № 354 від 03.06.2015 року, згідно яких зобов'язано банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 300000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.
Однак, суд зазначає, що відмова банку у видачі суми вкладу та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України.
Згідно наданих до суду доказів позивача вклад у розмірі 140600 грн. з нарахованими процентами за весь час користування коштами ОСОБА_1 не видано, доказів на спростування зазначеного під час розгляду справи не надано.
У відповідності до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Крім цього, у відповідності до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спліном встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до п. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка.
У відповідності до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Також у відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Суд, вирішуючи даний спір, керується Законом України «Про захист прав споживачів» та застосовує нормами Цивільного кодексу України, оскільки норми Цивільного кодексу України порівняно з Постановою НБУ мають вищу юридичну силу .
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Інші органи державної влади України (окрім Президента України та Кабінету Міністрів України), органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про Національний Банк України» нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом, пом'якшують або скасовують відповідальність.
Постанова НБУ, на які посилається відповідач на підтвердження своєї правової позиції по справі, протирічить відповідним нормам Цивільного кодексу України в частині використання фізичними особами своїх банківських рахунків та повернення банківських вкладів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту не тільки порушених, а й оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, доводи позивача в частині повернення вкладу з нарахованими процентами за весь час користування вкладом є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє ці позовні вимоги.

Стосовно стягнення з відповідача суми упущеної вигоди у розмірі 1124,18 грн., суд приходить до наступного.

Згiдно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, якi особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, при пред'явленні вимоги про вiдшкодування неодержаних доходiв (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi в разi належного виконання відповідачем своїх обов'язкiв. У виглядi упущеної вигоди вiдшкодовуються тi доходи, якi могли б бути реально отриманi при належному виконаннi зобов'язань за договором.

Однак, дослідивши представлені позивачем докази в обґрунтування своїх доводів, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач реально отримала дохід у визначеній сумі у випадку належного виконання відповідачем своїх зобов*язань суду не надано.

Також, зазначаю, що представлений до позову договір від 26.05.2015 року містить лише відомості про його укладення, а доказів на підтвердження того, що позивач мала реальний намір внести грошові кошти на цей рахунок з коштів, неотриманих у відповідача та отримати дохід в сумі 1124,18 грн. матеріали справи не містять. На підставі зазначеного, ці вимоги задоволенню не підлягають, як недоведені та необґрунтовані.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується сума судового збору пропорційно від задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму внесених коштів на депозитний рахунок за договором - заявою №350697/21003/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 13.05.2014 року в розмірі 140600 грн. та суму недоотриманого доходу у вигляді відсотків в розмірі 5285,02 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 1458,85 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми втраченої вигоди у розмірі 1124,18 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя -