Справа № 457/731/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/2118/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Курилас М.С.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

встановила:

У травні 2014 року спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 у користь філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» заборгованість за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з серпня 2010 року по січень 2014 року в сумі 811 грн. 52 коп., інфляційні втрати за цей період в розмірі 09 грн. 16 коп. та 3% річних в сумі 40 грн. 71 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №189 від 05.07.2010 року філію визначено виконавцем даного виду житлово-комунальних послуг, а тому саме з цього часу відповідач повинна була оплачувати за надані їй послуги згідно встановлених тарифів. Крім того, вважає, що відповідач несе цивільну відповідальність за прострочення виконання грошового зобов»язання відповідно до ст.625 ЦК України. Зазначав, що ухвалою суду від 21.03.2014 року підприємству було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, а тому воно звернулось до суду з даним позовом в порядку позовного провадження.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 08.12.2014 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ», просить його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що норми надання вказаного виду послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, з урахуванням кількісного показника споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю, зокрема, на одного мешканця для житлової забудови за одиницю часу. У зв»язку з тим, що кожна особа в процесі життєдіяльності накопичує тверді побутові відходи (ТПВ), апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що відповідач відходів для вивезення не утворює, оскільки проживає у власному будинку. Апелянт вважає, що відсутність договору про надання послуг з вивезення ТПВ, не звільняє відповідача від обов»язку оплачувати надані послуги, оскільки правовідносини між виконавцем і споживачем послуг виникають на підставі закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договору про надання послуг між сторонами укладено не було і позивач не довів того факту, що він такі послуги надавав.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони суперечать нормам матеріального закону, які суд повинен був застосувати до спірних правовідносин, та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах, ухвалених за наслідками розгляду справ в порядку ст.355 ЦПК України, які є обов»язковими для судів при розгляді аналогічних за характером правовідносин справ.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов»язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб»єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

До комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

В свою чергу, поняття відходів, побутових відходів, твердих побутових відходів визначено у ст. 1 Закону України «Про відходи», зокрема: відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов»язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; тверді відходи - залишки речовини, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Обов»язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами визначено у ст. 15 Закону України «Про відходи».

Зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов»язані: дотримуватися вимог цього закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; виконувати інші обов»язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи», власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаним для цього транспортним засобом.

Аналогічна за змістом норма міститься й в Правилах надання послуг з вивезення побутових відходів (далі-Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року №1070 в редакції із змінами, внесеними постановами КМУ №541 від 25.05.2011 року та №1173 від 16.11.2011 року (п.п.3, 4).

Вказаними Правилами визначено, що договір про надання послуг укладається відповідно до типового договору, наведеного в додатку №1 до цих Правил.

Таким чином, закон закріплює обов»язок споживача послуг з вивезення побутових відходів (власників або балансоутримувачів житлових будинків, земельних ділянок) укласти договір про надання таких послуг, який би відповідав типовому договору, з особою, яка визначена у встановленому законом порядку їх виконавцем.

Відповідно до п.4 Правил, збирання та перевезення побутових відходів здійснюється спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Вивезення побутових відходів здійснюється відповідно до схеми санітарного очищення населених пунктів із забезпеченням роздільного збирання побутових відходів.

Житлові масиви і внутрішньо дворові території, дороги загального користування та інші об»єкти благоустрою населених пунктів обладнуються контейнерними майданчиками, урнами для побутових відходів.

Пунктом п»ятим Правил передбачено, що послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства.

Обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування (п. 6 Правил).

Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.7).

Відповідно до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 30 липня 2010 року №259, норма - це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., один квадратний метр торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу.

Плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови КМУ від 26 липня 2006 року №1010.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 05 липня 2010 року №189 виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів у м.Трускавець визначено філію «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ». Зобов»язано філію «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» укласти договори з комунальним підприємством «Наше місто», населенням, підприємствами, установами організаціями про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів відповідно до чинного законодавства (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 07 липня 2011 року № 183 «Про погодження тарифів на послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів» погоджено для філії «КОМ-ЕКО-Борислав» СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів» тарифи на послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (а.с. 13-16). До прийняття цього рішення, чинним було рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 05 липня 2010 року №188 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів в м.Трускавець».

Норми надання послуг із вивезення побутових відходів затверджені рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 18 жовтня 2012 року № 258 «Про затвердження норм надання послуг із вивезення побутових відходів» (а.с. 17-20).

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №206 від 25 липня 2012 року затверджено схему місць розташування контейнерів для збору ТПВ в м.Трускавець (а.с.90-92), з якої вбачається, що на сусідній з відповідачем вулиці - вул.У.Кравченко встановлено контейнери для збору ТПВ.

Встановлення на цій вулиці контейнеру для збору ТПВ ще у 2010 році та щоденне їх вивезення виконавцем вказаного виду послуг підтверджується також й графіком вивозу ТПВ, погодженого з виконавчим комітетом Трускавецької міської ради (а.с.105).

Із наданого позивачем розрахунку встановлено, що оплату за вказаний вид послуг позивач почав нараховувати відповідачу, як власнику житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з серпня 2010 року, і станом на 01.02.2014 року загальний розмір заборгованості становив 811 грн. 41 коп. (а.с. 21-29).

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Обов»язок споживача житлово-комунальних послуг, до яких відноситься й послуга з вивезення ТПВ, оплатити надану виконавцем послугу закріплений також в ст.162 Житлового кодексу України та у п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов»язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З цього приводу є правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ТзОВ «Ковальське - Житлосервіс» до Особи-1 про зобов»язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка в силу ст. 360-7 ЦПК є обов»язковою для всіх судів України, а саме: свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов»язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України). Так, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов»язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання вказаного виду послуг не звільняє відповідача від обов»язку оплатити надані їй послуги, оскільки такий обов»язок у неї виникає в силу закону.

Той факт, що працівниками філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ»у встановленому законом порядку, згідно із затвердженим графіком та схемою розміщення контейнерів щоденно надаються послуги для населення м.Трускавця, в тому числі й відповідача у даній справі, з вивезення ТПВ, підтверджується наданими стороною позивача маршрутами руху транспортного засобу й графіками вивозу сміття (а.с.93-96, 104-105).

Твердження сторони відповідача про те, що вона не споживає послуг позивача, оскільки всі харчові відходи вона компостує на території власного господарства, є безпідставними, оскільки відповідач не довела того факту, що у неї відсутні будь-які тверді побутові відходи, чого, в принципі, в процесі життєдіяльності людини бути не може.

З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі проаналізованих вище норм матеріального закону, колегія суддів дійшла висновку про те, що між сторонами фактично існують договірні відносини в силу закону і позивач, як виконавець послуг, забезпечив надання відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів, провівши нарахування за надані послуги на підставі затверджених органом місцевого самоврядування тарифів для населення, а відповідач, як власник житлового будинку - споживач цих послуг згідно з законом, зобов»язана була їх оплатити, однак, свого обов»язку вона не виконала, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за послуги з вивезення ТПВ підлягає задоволенню.

З огляду на юридичну природу правовідносин по наданню комунальних послуг, як грошових зобов»язань, на них поширюється й дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов»язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин між сторонами не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, за відсутності договірних відносин, але за існування прострочення виконання грошового зобов»язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Отже, підлягає до задоволення й вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК).

З матеріалів справи встановлено, що з позовом СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» звернулося до суду в травні 2014 року, однак, в березні 2014 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу і ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 21 березня 2014 року йому було відмовлено у прийнятті такої заяви (а.с.6).

Таким чином, строк позовної давності був перерваний у березні 2014 року, коли позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, а тому в межах позовної давності заявлені вимоги позивача лише за період з квітня 2011 року по січень 2014 року.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що в суді першої інстанції сторона відповідача наполягала на застосуванні наслідків спливу позовної давності, і сторона позивача проти цього не заперечує, оскільки подала до апеляційного суду уточнений розрахунок заборгованості в межах строку позовної давності і просить стягнути заборгованість лише за період з квітня 2011 року по грудень 2013 року включно (а.с.100-103), колегія суддів вважає, що є правові підстави для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, у зв»язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з серпня 2010 року по квітень 2011 року не підлягають до задоволення.

З урахуванням наведеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову, а саме, про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид комунальних послуг за період з квітня 2011 року по грудень 2013 року включно на загальну суму 690 грн. 00 коп. з урахуванням інфляційних втрат за цей період (07 грн. 80 коп.) та 3% річних (28 грн.00 коп.).

Враховуючи норми ст.88 ЦПК України та часткове задоволення апеляційним судом позовних вимог позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1,2) та за подання апеляційної скарги у розмірі 121 грн. 80 коп. (а.с.57) підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог (80%) у сумі 292 грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позов спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» заборгованість за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з квітня 2011 року по грудень 2013 року включно з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 690 (шістсот дев»яносто) гривень 00 копійок, та судові витрати в розмірі 292 гривень 32 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.