АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/3661/14-ц Головуючий 1-ї інстанції - Штих Т.В.
Провадження : № 22-ц/790/6599/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А., Івах А.П.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Турбоатом»

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» про скасування наказів та зміну формування причин та дати звільнення,,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Турбоатом». В ході судового розгляду ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просив суд змінити формулювання причин звільнення з роботи ВАТ «Турбоатом» із: «звільнити 12 лютого 2014 року згідно п.3. ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором» на: «звільнити 12 лютого 2014 року на підставі ст.38 КЗпП України». Скасувати наказ № 49-ОВ від 24.12.2013 року про нарахування премії за підсумками роботи за грудень 2013 року. Скасувати наказ № 35-ОВ від 31.01.2014 року про дисциплінарне стягнення та позбавлення премії за Положенням за січень 2014 року. Зобов'язати ВАТ «Турбоатом» виплатити 20% премії за грудень 2013 року, що становить суму 300 грн.72 коп., премію за січень 2014 року, яка складає 1360,57 грн. допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць. Стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 01.04.2009 року по 12.02.2014 року перебував у трудових відносинах з ВАТ « Турбоатом». За наказом № 09/47-К від 12.02.2014 року між ним та ВАТ «Турбоатом» був розірваний трудовий договір за систематичне невиконання своїх обов'язків. На момент звільнення обіймав посаду начальника сектору СКБ «ТА» (02). Вказує, що дійсною причиною його звільнення став конфлікт з керівником підприємства, який розпочався з того, що він виконав вимоги п.2.1.2. посадової інструкції. Після цієї події йому було запропоновано написати заяву на звільнення за власним бажанням.

З 30 січня 2014 року по 07 лютого 2014 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

10 лютого 2014 року йому було оголошено догану, а 12 лютого 2014 року видано наказ про звільнення з підстав передбачених ст. 40 КЗпП України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали повністю свої позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ВАТ «Турбоатом» змінити формулювання причин звільнення з роботи зі «звільнити 12 лютого 2014 року згідно п.3.ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором» на «звільнити 12 лютого 2014 року на підставі ст.38 КЗпП України», за власним бажанням.

Скасувано накази № 49-ОВ від 24.12.2013 р. про нарахування премії за підсумками роботи за грудень 2013 р. та наказ № 35-ОВ від 31.01.2014 р. про дисциплінарне стягнення та позбавлення премії за Положенням за січень 2014 р., видані ВАТ «Турбоатом»

Зобов'язано ВАТ «Турбоатом» провести належні розрахунки та виплатити премії за вказаний період ОСОБА_1

Стягнуто з ВАТ «Турбоатом» моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ«Турбоатом» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції не провів всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів наявних у справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того що, звільнення позивача відбулось без дотримання вимог чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

З передбачених п.3 ст.40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за систематичне невиконання без поважних причин обов*язків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались міри дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що наказом (розпорядженням) ВАТ «Турбоатом» за № 15 від 01.04.2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу з 01.04.2009 року на посаду інженера конструктора (т.1 а.с.100).

Наказом (розпорядженням) ВАТ «Турбоатом» за № 181 від 02 квітня 2012 року ОСОБА_1 був переведений на посаду начальника сектора (т.1 а.с.101).

Наказом ВАТ «Турбоатом» від 24.12.2013 року № 49 ОСОБА_1 за незадовільну роботу по плануванню робіт і контролю за їх виконанням зменшено премію на 20% (т.1а.с.110).

Наказом ВАТ «Турбоатом» від 31.01.2014 року № 35-ОВ за не виконання в січні 2014 року виробничих завдань та обов'язків відповідно до посадової інструкції, що призвело до зриву строків відповідно графіку виконання робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, начальнику сектора КО 01 СКБ «Турбоатом» ОСОБА_1 оголошена догана та позбавлено премії за положенням за січень 2014 року (т.1 а.с.124).

У цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Визнаючи вказане дисциплінарне стягнення передчасним та таким що суперечить нормам трудового законодавства, суд обґрунтовано виходив з того, що строк виконання роботи по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, відповідно графіку робіт, затвердженого головним конструктором парових і газових турбін Швецовим В.Л. визначений 05.02.2015 року, тобто догана була винесена за п'ять днів до закінчення строку виконання робіт (т.1 а.с.113).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Матеріали справи свідчать, що з 30.01.2014 року по 08.02.2014 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АГА № 307848 (т.1 а.с.68).

Стати до роботи ОСОБА_1 повинен був 08.02.2014 року, проте 08.02.2014 року був вихідним днем, суботою, тому до роботи він приступив 10.02.2014 року.

Виконуючим обов'язки головного конструктора парових і газових турбін на ім'я заступника генерального директора по управлінню персоналом, режиму та правової роботи 11.02.2014 року було направлено службову записку в якому він просив за систематичне не виконання ОСОБА_1 без поважних причин виробничих завдань в лютому 2014 року розглянути питання про накладення йому стягнення (т.1а.с.127).

Заступником генерального директора по управлінню персоналом, режиму та правової роботи направлено подання за № 24 108 від 11.02.2014 року, в якому він просив цеховий комітет профспілці СКБ «ТА» дати дозвіл на звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудових договором з 12.02.2014 року (т.1а.с.128).

Наказом ВАТ «Турбоатом» від 12.02.2014 року № 47-К ОСОБА_1 звільнено з 12.02.2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважних причин обов'язків, покладений на нього трудовим договором. Підстава: службова записка в. о. головного конструктора парових та газових турбін від 11.02.2014 року № 02/09 294; рапорт начальника КО 01 СКБ «Турбоатом» від 11.02.2014 року; акт про відмову дати пояснення від 11.02.2014 року; виписка з протоколу № 35 від 11.02.2014 року, засідання цехового комітету профспілки СКБ «ТА» (т.1 а.с.131).

Оскільки наказ ВАТ «Турбоатом» від 24 грудня 2013 року за № 49-ОВ про позбавлення премії ОСОБА_1 на 20% за грудень 2013 року, наказ від 31.01.2014 року № 35-ОВ за не виконання в січні 2014 року виробничих завдань та обов'язків відповідно до посадової інструкції, що призвело до зриву строків відповідно графіку виконання робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР судом визнано передчасним та таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства тому і звільнення позивача за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором є таким, що не відповідає нормам трудового права.

Крім того звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин виробничих завдань в лютому 2014 року було зроблено на другий день після його виходу з лікарняного за не виконання п. 1 етапу 1 графіку робіт. При цьому адміністрацією не враховано, що ОСОБА_1 фактично у лютому 2014 року не працював, оскільки перебував на лікарняному.

Також колегія суддів вважає, що наказ про звільнення не конкретизований, не містить вказівки про конкретний дисциплінарний проступок.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та керівництвом підприємства склалася напружена морально психологічна обстановка, тому позивач вимушений був 31.12.2013 року писати заяви про звільнення з початку за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), а потім 28 січня 2014 року за власним бажанням (т.1а.с.39,51).

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Що стосується стягнення моральної шкоди, яку він мотивував тим, що з вини відповідача тривалий час не може забезпечити собі нормальний рівень життя, втратив нормальні життєві зв'язки, то судова колегія погоджується з висновками районного суду.

Згідно вимогам ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, позбавлення премії та послідуюче незаконне звільнення вказує на підстави спричинення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд першої інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: