Справа №560/737/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дубровицький районний сектор Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та скасування реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований в м.Дубровиця, по вулиці Селиця, 19, (вул. Шпаковського), Рівненської області, знявши їх з реєстрації місця проживання в Дубровицькому районному секторі Управління державної міграційної служби України в Рівненській області.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2003 року, вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вулиці Селиця, 19, (колишня вулиця Шпаковського), в м.Дубровиця Рівненської області. Вказаний будинок, позивачу заповіла її мати ОСОБА_5, яка померла 08 травня 2003 року. За життя ОСОБА_5 зареєструвала у будинку свого сина ОСОБА_6, який 22.12.1996 року помер та його співмешканку ОСОБА_7, яка 27.04.2006 року також померла, а також їхніх дітей, відповідачів по справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2. У будинку відповідачі проживали до листопада 2008 року, після чого добровільно з нього виселилися, але залишились в ньому зареєстровані. Ніякої участі в утриманні будинку, відповідачі не приймають, не сплачують комунальні послуги та не вживають жодних заходів для забезпечення схоронності будинку. Жодних домовленостей з приводу користування житлом між сторонами досягнуто не було.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити.

На розгляді справи в суді відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився. Хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.32,38), причини неявки суду не повідомив.

Від представника третьої особи до суду надійшла заява, про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 більше трьох років не проживають у житловому будинку по вулиці Селиця, 19, в м.Дубровиця, Рівненської області та не беруть жодної участі в його утриманні.

Заслухавши позивача, відповідача та свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в м.Дубровиця, по вулиці Селиця, 19, Рівненської області, про що свідчать: - копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВА №183673, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №2958 та видане 04.12.2003 року Дубровицькою районною державною нотаріальною конторою в Рівненській області (а.с.7); - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2551656 від 13.01.2004 року, виданого КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації (а.с.8); - технічним паспортом на домобудівлю № 19, який розташований по вулиці Шпаковського, в м.Дубровиця Рівненської області, складеному 30.01.1997 року, Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації, де власником зазначено ОСОБА_1 (а.с.9-11) та довідкою №73/2313 від 17.04.2015 року, виданої КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.12).

Згідно копії будинкової книги у будинку позивача, який розташований по вулиці Селиця, 19, в м.Дубровиця, Рівненської області, зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19-25).

Як вбачається із копій свідоцтв про смерть серії 1-ГЮ №101124 від 17.01.2002 року та серії 1-ГЮ №019519 від 28.04.2006 року, ОСОБА_6 помер 22.12.1996 року, а ОСОБА_7, 27.04.2006 року (а.с.15,16).

Згідно довідки №1105 від 31.03.2015 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради станом на 31.03.2015 року у будинку №19, по вулиці Селиця в м.Дубровиця Рівненської області зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.03.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Є власником житлового будинку, який розташований по вулиці Селиця, 19, в м.Дубровиця Рівненської області, у якому зареєстровані, але не проживають з листопада 2008 року: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26).

Згідно архівного витягу рішення Дубровицької міської ради Рівненської області №100 від 06.02.2003 року «Про перейменування вулиць», вулицю «Шпаковського» перейменовано на вулицю «Селиця» (а.с.18).

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що відповідачі 2008 року не проживають в будинку №19, який розташований в м.Дубровиця, по вулиці Селиця (колишня вулиця Шпаковського), Рівненської області, який на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить позивачці. При цьому, відповідачі не мали з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користуються житлом, де вони зареєстровані, понад рік.

Ці обставини відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України є підставою для задоволення позовних вимог у частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Що стосується позовних вимог позивача про скасування реєстрації, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 3 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення права користування такої особи житловим приміщенням.

З огляду на те, що даним рішенням відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнано такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований в м.Дубровиця, по вулиці Селиця, 19, (Шпаковського), Дубровицького району Рівненської області, тому вимога про зняття їх з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 364, 405 ЦК України, Законом України про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст.10, 15, 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дубровицький районний сектор Управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та скасування реєстрації - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, такими, що втратили право користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по вулиці Селиця, 19, в м.Дубровиця Рівненської області, знявши їх з реєстрації місця проживання в Дубровицькому районному секторі Управління державної міграційної служби України в Рівненській області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_10