У х в а л а

іменем україни

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи колективу співвласників реформованого КСП «Кузьмівське» Левчука Олександра Володимировича, Сільськогосподарського приватного підприємства «Кузьмівське» про визнання права власності на приміщення гаража, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначав, що протягом 2012 року ним на підставі договорів купівлі-продажу було придбано майнові сертифікати Сільськогосподарського приватного підприємства «Кузьмівське» (далі-СГПП «Кузьмівське») з метою переоформлення цих паїв на майно майнового фонду підприємства у вигляді трьох боксів автомобільних гаражів. Натомість Кузьмівська сільська рада в обмін на придбані ним майнові сертифікати видала йому інші майнові сертифікати на його ім'я на загальну суму 12 405 грн. Рішенням зборів колективу співвласників від 23 січня 2013 року йому виділено бокси автомобільного гаража НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в натурі та передано йому. Посилаючись на те, що через смерть засновника та керівника СГПП «Кузьмівське» він не може оформити своє право власності на майно, просив визнати за ним право власності на приміщення гаражних боксів НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у с. Кузьмівка Сарненського району Рівненської області.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від

02 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення боксів НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 автомобільного гаража у с. Кузьмівка Сарненського району Рівненської області.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року за апеляційною скаргою прокурора Сарненського району в інтересах держави в особі управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником майнових паїв КСГП «Кузьмівське» на суму 8 097 грн та 4 308 грн, про що Кузьмівською сільською радою йому видано відповідні сертифікати.

Рішенням зборів співвласників СГПП «Кузьмівське» від 22 січня 2013 року ОСОБА_3 вирішено виділити в натурі майно - автомобільний гаражний бокс.

Актом прийому-передачі від 23 січня 2013 року ОСОБА_3 передано в натурі зазначені вище гаражні бокси.

Дані про те, що право власності на гаражні бокси НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 у с. Кузьмівка зареєстровано за СГПП «Кузьмівське», тобто СГПП «Кузьмівське» було належним власником майна, виділеного ОСОБА_3, у справі відсутні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та правомірності виникнення у ОСОБА_3 права власності на гаражні бокси як частину майна КСП.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від

02 грудня 2013 року оскаржив прокурор Сарненського району в інтересах держави в особі управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України поновив прокурору строк на апеляційне оскарження та задовольнив апеляційну скаргу, скасував рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2013 року, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора Сарненського району в інтересах держави в особі управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_02_12/pravo1/KP110703.html?pravo=1> «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусу необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Положеннями частин 1-3 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_476056/ed_2014_08_14/pravo1/T178900.html?pravo=1> (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

За наявності підстав, передбачених частинами 2-4 цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор, зокрема, має право в порядку, передбаченому процесуальним законом: ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (абзац 1 частини 2 статті 45 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1805/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>).

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про прокуратуру» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_712856/ed_2014_08_14/pravo1/T178900.html?pravo=1> право внесення апеляційної чи касаційної скарги на судові рішення в цивільних, адміністративних, господарських справах надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі у розгляді справи Генеральному прокурору України, прокурорам Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), міжрайонним прокурорам, прокурорам міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх першим заступникам і заступникам.

Відповідно до положень ч. 2 абз. 2 ст.45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві(заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не зазначив в своєму рішенні, в чому полягає захист прокурором інтересів управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурор зазначає про можливе порушення прав чи інтересів управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області.

З огляду на зазначене чинним законодавством України передбачено право прокурора на представництво інтересів держави в суді, зокрема, шляхом апеляційного оскарження судових рішень, зокрема у тих справах, які розглянуті без його участі.

Чинним законодавством України, зокрема статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 214 ЦПК України зазначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, серед яких зазначено питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Статтею 214 ЦПК України визначено зміст рішення апеляційного суду, яке складається з: 1) вступної частини, 2) описової частини, 3) мотивувальної частини із зазначенням: мотивів зміни, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, встановлення судом першої інстанції та не оспорених обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався; 4) резолютивної частини із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права заслуговують на увагу з огляду на вищевикладене.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не звернув уваги на доводи апеляційної скарги прокурора, яка зводиться до порушення прав управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області у майбутньому, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 338 ЦПК України рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, ч. 3 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Попович