Р І Ш Е Н Н Я Провадження №2/331/25/15

ЄУН 331/4936/14-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. Запоріжжя

У складі : головуючого - судді ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі СИМОНЕЦЬ Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Медіакомпанія « Слово», ОСОБА_2, фізична особа підприємець, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 С С. та ОСОБА_6 В про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди. Надалі позовні вимоги уточнювала.

В обгрунтування свої позовних вимог вказала, що у сьомому номері всеукраїнського тижневика газети «Субота плюс» від 13-20.02.2014 року було опубліковано статтю авторами ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під назвою «Дерибан Запорожской медицины», в якій під заголовком «на частные рельсы» було подано матеріали стосовно її діяльності як лікаря, як людини та як депутата. Вважає, що інформація, яка міститься в даній статті, є недостовірною та принижує її ділову репутацію. Також, цю інформацію було доведено невизначеному колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній газеті тиражем 35 000 примірників.

Стаття була присвячена медичним реформам в Україні, а саме у м. Запоріжжя. Вказана стаття починається із заголовку «..в нашем городе полным ходом идет медицинская реформа. Простым запорожцам она несет новые траты денег и времени, а кураторов и чиновников от медицины обогатит ещё больше..».

При цьому суть даної статті полягає в тому, що саме позивач і є той самий «куратор и чиновник от медицины, который обогащается от медицинских реформ».

Тому вважає, що поширена інформація у вищезазначеному контексті є проявом неповаги відповідачів до її честі та гідності, зазначена інформація принижує її честь і гідність в громадській думці, думці окремих громадян з точки зору додержання нею, як лікаря, законів та принципів людської моралі, ганьбить її як людину та громадянку, оскільки, виходячи зі змісту даної статті, вбачається про її, нібито, корупційні дії. Також позивачка зазначає, що, по перше, твердження відповідача в статті про те, що вона, нібито, має статус державного чиновника, не відповідає дійсності. Ця інформація спростовується тим, що вона займає посаду завідуючої кафедри очних хвороб Запорізької медичної академії післядипломної освіти. Ця посада не відноситься до переліку керівних посад місцевого самоврядування. За сумісництвом вона є директором ТОВ «Візус», однак директор комерційного підприємства це, як відомо, не чиновник.

Ніякого звязку між її діяльністю як депутата та участі у будівництві медичного центру не існує та і не може існувати. Однак авторами статті подається інформація так, що тільки належність до провладної партії допомогла їй в цьому. Таке твердження авторів є домислом, який вони видають як факт, і який принижує її і як депутата, і як лікаря, і як особистість.

До того ж незрозуміло, в чому полягає «чиновничья забота… о себе любимых», в даному випадку мене, яка «становится соучредителем фирмы, которая строит многоэтажный медицинский центр. И вносит в уставной фонд более шести миллионов гривен». При тому, що вносить свої, а не державні кошти на будівництво медичного центру не для себе особисто. Позивачці не зрозуміло, яке відношення вона, як співзасновник фірми, що будує медичний центр, має до того, що «многие запорожцы с трудом выкраивают средства на дорогостоящие операции». Такий висновок журналістів для неї є образливим.

По друге, вищезазначені журналісти редакції газети «Субота плюс» висвітлюють будівництво медичного центру таким текстом, що «два скромных доктора строят роскошный шестиэтажный медцентр».

Це твердження не відповідає дійсності, так як будують не «доктора», а юридична особа ТОВ «Лотос-А», засновниками якої є три особи. До того ж, як зазначають самі автори, частки ОСОБА_7 менше частки іншого засновника. Крім того, таке твердження в саркастичному тоні є зневажливим та принижує її честь та гідність.

По-третє, в тексті зазначається, що «согласно ответа на запрос, земельный участок площадью 16 соток тоже принадлежит «Лотос-А». Невідомо, з якого джерела автори статті отримували інформацію, яка не відповідає дійсності. Зазначена ділянка надана ТОВ «Лотос А» в оренду, а не у власність.

Далі по тексту «Строится этот центр в двух шагах от 3-й городской больницы. Неподалеку от нее находится подстанция скорой помощи Ленинского района. Несколько лет назад часть этой территории город передал под строительство некоего медицинского центра». Автори статті не спромоглись уточнити, що цієї підстанції вже не існує. Не намагалися автори зясувати, коли саме та з яким цільовим призначенням дана земельна ділянка передавалася містом в оренду, а в тексті висвітлюють це так, нібито безпосередньо під потреби позивачки виділена ця ділянка.

При цьому, авторами такої ганебної статті не було зроблено жодних дій для так званого «журналістського розслідування», для зясування таких питань, як: що це за ділянка, на якій будується лікарня, на яких підставах місто надало дозвіл для такого будівництва тощо. Викладені в статті факти не відповідають дійсності, натомість до суду надаються разом з позовом докази, які підтверджують факт того, що територія, про яку вказано в даній статті, взагалі не належать підстанції вже майже 30 років.

Так, для того, щоб отримати в оренду землю для реконструкції будинку для майбутньої лікарні ТОВ «Лотос-А» пройшло нелегкий шлях, повязаний з підготовкою та отриманням необхідних документів та дозволів. Однак, на сьогоднішній день, у них є всі законні підстави та необхідні документи для реконструкції будівлі на цій ділянці (в якості доказів ці документи додаються до позовної заяви). Тому вважає, що у відповідачів не має ніяких ані законних, ані моральних підстав розповсюджувати неправдиву інформацію та принижувати таким чином гідність позивачки, ставити під сумнів її репутацію.

Більш того, щодо законності будівництва цієї лікарні, відповіддю на статтю Директором ТОВ « Лотос А» ОСОБА_9 до редакції щотижневика газети «Субота плюс» було направлено листа, де розяснювалося щодо законності права отримання в оренду земельної ділянки та приміщення, також були разом з листом направлені всі копії документів, які спростовують інформацію щодо сумніву в діях підприємства реконструкції та будівництва.

Виходячи зі змісту вказаної статті, а саме « в 2011 году стенд с информацией об объекте гласил, что здание будет четырехэтажным. А теперь декларируемая на стенде высота составляет уже шесть этажей», «…« неплохие деньги для двух докторов, пусть даже с профессорскими званиями….деньги не жалеют, несмотря на кризисное время…», автори настроюють громадську думку на те, що «негарно» будувати щось для потреб міста за власні кошти, а не навпаки. Щодо розміру вкладів позивачки в реконструкцію, то автори навіть не спромоглися поцікавитися у неї, за скільки часу, якою ціною їй та її чоловіку ці кошти були зібрані.

Таким чином, широкому загалу населення було повідомлено неправдиву інформацію, однобоку та таку, що ганьблять її честь та гідність.

Крім того, оприлюднення широкому загалу населення щодо того, яка доля позивачки в статутному капіталі ТОВ «Лотос А», є прямим порушенням її особистих немайнових прав, у зв'язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України, і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію.

Більш того, вона, як фізична особа та громадянка України, має право вкладати свої особисті кошти на свій власний розсуд. Це право закріплене Основним Законом України. Тому питання щодо її долі в уставному фонді підприємства, та відкіля в неї ці кошти, взагалі не повинні висвітлюватися без її згоди в ЗМІ. Зрозуміло, що метою даної статті є очорнення її репутації. Якби автори даної статті дійсно б хотіли розібратися в суті справи, то чому не було зроблено запитів щодо її діяльності.

Також зазначає, що вона не давала згоди про поширення інформації стосовно її грошової долі участі в підприємстві широкому загалу населення, оскільки таке поширення з вказівкою на факт про корупційність чиновників при проведені медичних реформ, сформував у широкого загалу населення хибне враження, що вона обманним шляхом за рахунок коштів міста будує, з корисних мотивів для свого власного збагачення цю лікарню.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, у даній інформації повідомлено в якості факта що «медикам 3-й больницы, придется всех больных направлять туда на обследование и лечение». Это связано с тем, что кто будет посылать туда малое количество больных, отрежут газ…т.е не дадут премию или устроят неприятности во время подтверждения квалификации..». Вказана інформація, з точки зору принципів людської моралі, взагалі не входить ні в які межі. Звідки у авторів така інформація невідомо. Зате авторами замовчано інформацію про те, скільки на теперішній час є бажаючих (без всякого на них тиску та агітації) лікуватися саме в «Візусі», приватній клініці, якою вона керує 17 років.

Також, очевидним є те, що поширена вище інформація відповідачами є недостовірною та не відповідає дійсності, викладені обставини ніколи не мали місце, а неіснуючі факти - відображені спотворено. Це також підтверджується відсутністю у Відповідачів належних доказів, якими б даний факт засвідчився.

При цьому було порушено її особисте немайнове право на недоторканість ділової репутації.

Негативна недостовірна інформація, поширена Відповідачами, порушила її право на недоторканність ділової репутації, оскільки спотворила та принизила оцінку її діяльності як лікаря та депутата з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути обєктивною, поставила під сумнів дотримання нею моральних та правових норм, створила враження вчинення нею неправомірних дій спрямованих на розвиток корупції в місті.

Вважає, що поширення Відповідачами інформації, де є пряма вказівка на те, що «вона - корупційний чиновник», є безперечно такою, що принижує її честь та гідність в розумінні розяснень, наданих Верховним судом України та такою, що є недостовірною.

Крім того необхідно зазначити, що у статті відсутні оціночні судження, а мова йде про стверджувальні дані, у яких неправдива інформація подається як встановлений факт без посилання на джерело повідомлення цих фактів.

Таким чином, вважає, що інформація, поширена редакцією газети «Субота плюс» у №7 від 13-20 лютого 2014 року. є поширеною, тобто доведеною до невизначеного кола осіб; стосується саме Позивача; не відповідає дійсності, тобто є недостовірною; порушує особисте немайнове право позивача на недоторканність честі, гідності та захист обставин приватного життя.

Також позивачка зазначила, що на наступний день після виходу даної статті, шляхом телефонування вона звязалася з головним редактором всеукараїнського тижневика газети «Субота плюс» з проханням обґрунтувати дії зазначених авторів статті. Також, між ними була домовленість про приїзд до неї головного редактора ОСОБА_4 для інтервю. Бесіда між нею та головним редактором була записана на диктофон. Під час інтервю вона повідомила про свою незгоду зі змістом статті, надала розгорнуті пояснення щодо своєї участі в реконструкції та будівництві лікарні, про яку йшла мова в статті. Також вона наполягала на спростуванні зазначеної неправдивої інформації, яка була викладена журналістами газети «Субота плюс».

Також нею було надіслано відповідь від 18.02.2014 р. на зазначену статтю з поясненнями, які спростовують недостовірну інформацію, що ганьбить її ділову репутацію та честь.

Однак, її вимога щодо спростування викладених у даній публікації недостовірних відомостей (підготовлений матеріал), яка була подана у редакцію від 18.02. 2014 року, була без пояснень відхилена, спростування та відповідь не було опубліковано редакцією з невідомих для неї мотивів. Таким чином, всупереч діючому законодавству, редакція газети не спростувала інформацію, яка була викладена у 7му номері газети «Субота плюс» від 13-20.02. 2014 року. Не було спростовано вказану інформацію навіть після звернення до редакції газети «Субота плюс» Директора ТОВ «Лотос-А» ОСОБА_9 з розясненням та відповіддю щодо питань, які були висвітлені в статті з доданими копіями документів, які спростовують неправдиві викладені обставини у даному номері газети.

Таким чином, редакція газети «Субота плюс» без будь яких законних підстав не вчинила дії, які передбачені законом в такому випадку, не спростувала неправдиву інформацію, не опублікувала інтервю, надане позивачкою після виходу цієї ганебної статті, що дає всі підстави вважати, про те, що у авторів цієї статті був прямий умисел, спрямований на очорнення її репутації, і вони усвідомлювали недостовірність цієї інформації та передбачали її суспільно небезпечні наслідки для позивачки. Також позивачка зазначає, що вона є відомою людиною та лікарем не лише у м. Запоріжжя, а також і далеко за межами міста. Вона являється практикуючим активним офтальмохіріргом, доктором медичних наук, професором, автором більш ніж 200-х фахових публікацій, в тому числі і в закордонних виданнях. Є керівником семи кандидатських дисертацій, дійсним членом Європейської Спілки катарактальних та рефраційних хірургів. Її багато людей знають як людину, яка має бездоганну репутацію.

Тому осягнути в повній мірі рівень своїх моральних страждань, пов'язаних з таким ганебним приниженням її репутації внаслідок поширення неправдивої інформації, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко, однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду вона оцінює у розмірі уточнила 60 000 (шістдесят тисяч) гривень.

Наявність моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими нею у зв'язку із самим фактом поширення такої ганебної статті стосовно її особистості; душевними стражданнями, повязаними з тим, що вона боляче сприймає саму думку про те, що про неї будуть думати її пацієнти та прості громадяни, які знають її як добропорядну людину. Також душевні та фізичні страждання вона повязує з тим, що вона повинна виправдовуватися в тому, в чому не винна.

Просить суд Визнати недостовірною, такою , що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь та ділову репутацію та нанесла моральну шкоду, інформацію, опубліковану у статті «Дерибан запорожской медицины » у підзаголовку « на частные рельсы» та поширену 13-20 лютого 2014 року черговим номером № 7 ( 782) всеукраїнського щотижневика газети « Субота плюс» ( Запорізький випуск),а саме:

· що ОСОБА_7 є чиновником взагалі, та чиновником від медицини;

· «два скромних доктора строят роскошный шестиэтажный медцентр»;

· «земельный участок площадью 16 соток тоже принадлежит « Лотос-А» та «у супругов ОСОБА_7 завалялось несколько миллионов не только на строительство , но и на выкуп земли»

· « медикам 3-й больницы прийдется всех больных направлять туда на обследование и лечение , это связано с тем, что кто будет посылать туда малое количество больных, отрежут газ… т.е. не дадут премию или устроят неприятности во время подтверждения квалификации…»

Зобовязати Всеукраїнський щотижневик газета « Субота плюс» спростувати вищевказану недостовірну інформацію протягом одного тижня з моменту набрання законної сили рішення суду шляхом розміщення тексту під заголовком « Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилася інформація, яка спростовується.

Стягнути з відповідачів солідарно на її користь у розмірі 60000 грн в якості компенсації за спричинену моральну шкоду, а також судові витрати , в тому числі витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, на правову допомогу просить стягнути солідарно з відповідачів 3500 грн.

Представник відповідача ТОВ «Медіакомпанія «Слово» позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні позову відмовити. На обгрунтування своїх заперечень зазначив, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, містить оціночні судження. Вважає, що позивач не надав доказів того, що його особисте немайнове благо у вигляді ділової репутації зазнало шкоди. Також представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів зазнання ним моральної шкоди. Суду надав заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_8С у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_6В у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у сьомому номері всеукраїнського тижневика газети «Субота плюс» від 13-20.02.2014 року було опубліковано статтю авторами ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під назвою «Дерибан Запорожской медицины».

Видавниками всеукраїнського тижневика газети «Субота плюс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово» та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 Шеф-редактором цього видання є ОСОБА_3, головним редактором ОСОБА_4 Авторами вищезазначеної статті є журналіста щотижневика ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Стаття була присвячена медичним реформам в Україні, а саме у м. Запоріжжя.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності ( с. 3,28)

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова , на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати , зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежено законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушення чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя ( ст.. 34 Конституції України)

Відповідно до частини першої ст.. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок про неї та ( або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі ст.. 47-1 Закону України « Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири . Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Особа звільняється від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно значимою.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів .

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлювання своєї думки в процесі обговорення питань, що становить громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втручатись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статі 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.. 10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

При цьому преса не повинна переступати межу , встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати ( рішення Європейського суду з прав людини у справах : « Лінгенс проти Австрії» та « Українська прес група» проти України»)

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі « Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

В п. 21 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи» розяснено : « при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_10 Європи , а також рекомендації, що містяться в Резолюції 1165(1998) Парламентської ОСОБА_11 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема , в названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і ( або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житі ( у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфері, спорті чи будь - якій іншій галузі)

У ст.. ст.. 3,4,6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися « виставляти» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами..

У звязку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Судом встановлено , що позивачка є публічною особою депутатом, відомим лікарем, доктором медичних наук, професором, а тому суд вважає, що неминуче і свідомо відкрита для прискіпливого контролю за її особою як з боку журналістів, так і з боку пересічних громадян і повинна виявляти максимум толерантності, коми обставини її громадського життя можуть дати привід для газетних публікацій.

Позивач звичайно має право на захист своєї репутації, але вимоги цього захисту треба урівноважувати з інтересами вільного обговорювання питання, що мають суспільне значення.

Суд, вважає, що висловлювання відповідачів є лише вираженням їх особистих поглядів щодо особи позивача, їх ( відповідачів) оціночним судженням. Відповідальність за висловлювання оціночних суджень, як і за думки, переконання, судження, критичну оцінку певних фактів і недоліків не передбачена, а вираження субєктивної думки і поглядів не може бути перевірено на предмет їх відповідності дійсності на відміну від перевірки фактів.

Оскільки поширена відповідачами інформація є їх особистими судженнями, суд вважає, що вона не може бути перевірена на відповідність дійсності , правдивість на відміну від фактів, неможливо довести або спростувати цю інформацію, а тому суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Медіакомпанія « Слово», ОСОБА_2, фізична особа підприємець, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами , які були відсутні у судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Федченко І.М.