У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа - управління служби у справах дітей Харківської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 1974 по 1980 рік працювала на Харківському заводі ізоляційних та азбоцементних матеріалів, який мав власний житловий фонд, на балансі якого перебував житловий буд. АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з членами своєї сім'ї перебувала на квартирному обліку, як така, що потребувала поліпшення житлових умов. Ніяких документів вона не отримувала, але її повідомили, що з приводу перебування на квартирному обліку існує відповідне рішення адміністрації і профспілкового комітету.

Директор Харківського заводу ізоляційних та азбоцементних матеріалів ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_2 з частиною родини переселитись із однокімнатної комунальної квартири площею 13,1 кв. м у буд. АДРЕСА_3 до підходу її черги на отримання житла у дві кімнати трикімнатної АДРЕСА_1, куди поселилась вона, ОСОБА_7, донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. В кімнаті площею 13,1 кв. м у будинку буд. АДРЕСА_3 залишилась проживати її мати - ОСОБА_9

У 1981 році шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 був розірваний і останній виселився з квартири.

У 1994 році сусід, який займав третю кімнату у спірній квартирі, помер.

Адміністрація Харківського заводу ізоляційних та азбоцементних матеріалів не заперечувала, щоб їхня сім'я вселилась у звільнену кімнату і повідомила, що коли дійде черга ОСОБА_2 на житло, квартира буде закріплена за нею. Адміністрації Харківського заводу ізоляційних та азбоцементних матеріалів, а також мешканцям житлового буд. АДРЕСА_1 було відомо, що сім'я ОСОБА_2 мешкає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1. Діти ОСОБА_2 навчались у школі, яка розташована поряд з будинком, в якому вони мешкали, медичну допомогу членам сім'ї надавалась за адресою спірної квартири. На теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2, її син ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_3 та їхня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З ними укладені договори з житлово-комунальними підприємствами на отримання житлово-комунальних послуг. У 2007 році житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира, переданий на баланс КП "Жилкомсервіс".

Просили визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 у рівних частках за кожним.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у рівних частинах право власності на АДРЕСА_1, загальною площею 57,9 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати судове рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 більше ніж десять років добросовісно заволоділи АДРЕСА_1 і продовжують відкрито, безперервно володіти нею, а тому відповідно до ст. 334 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843380/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> набули право власності на неї у рівних частках кожний.

Відмовляючи у позові апеляційний суд виходив з того, що підстави, встановлені ст. 344 ЦПК України для визнання за позивачами права власності за набувальною давністю на АДРЕСА_1 відсутні.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа - управління служби у справах дітей Харківської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова