Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну Бондаренка Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору про банківський вклад та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору про банківський вклад та стягнення коштів, посилаючись на те, що 05 березня 2014 року та між сторонами укладено договір банківського вкладу № SАMDNWFD900 вклад «Стандарт» (SАMDN 7429), за умовами якого вона передала на депозитний рахунок вклад у сумі 65 000,00 грн із процентною ставкою 18 % річних строком до 05 червня 2014 року, а також 06 березня 2014 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу № SАMDNWFD900 вклад «Стандарт» (SАMDN 6640), відповідно до умов якого передала вклад в сумі 72 000,00 грн із процентною ставкою 18 % річних строком до 06 червня 2014 року.

Після спливу строку дії договорів вона звернулася до відповідача із заявою про повернення коштів та сплату процентів, однак вклади та відсотки не отримала і їй було відмовлено у цих виплатах, оскільки Кримське відділення, в якому вона укладала договори припинило свою діяльність відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 206 від 06 травня 2014 року.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача суперечать умовам договорів, просила розірвати зазначені вище договори банківського вкладу та стягнути з відповідача суму банківського вкладу за договором № SАMDNWFD900 від 05 червня 2014 року у розмірі 65 000,00 грн з нарахованими процентами за користування коштами в розмірі 2 925,00 грн, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в сумі 4 726,27 грн, інфляційні втрати у сумі 1 430,00 грн, 3 % річних в розмірі 619,72 грн, а всього 74 700,99 грн; а також стягнути з відповідача суму банківського вкладу за договором № SАMDNWFD900 від 06 березня 2014 року суму банківського вкладу у розмірі 72 000,00 грн, нараховані проценти за користування коштами в сумі 3 240,00 грн, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу у розмірі 5 197,78 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 584,00 грн, 3 % річних у сумі 680,55 грн, а всього 82 702,33 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано зазначені вище договори банківського вкладу, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № SАMDNWFD900 від 05 березня 2014 року у розмірі 65 000,00 грн, нараховані проценти за користування коштами відповідно до договору в розмірі 2 925,00 грн, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в сумі 4 726,27 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 430,00 грн та 3 % річних у розмірі 619,72 грн, а всього 74 700,99 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № SАMDNWFD900 від 06 березня 2014 року в розмірі 72 000,00 грн, нараховані проценти за користування коштами відповідно до договору у розмірі 3 240,00 грн, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в сумі 5 197,78 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 584,00 грн та 3 % річних у розмірі 680,55 грн, а всього 82 702,33 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу та ухвалено у цій частині нове, яким відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу.

Бондаренко Д.Ю., який діє в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані ним судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявниками обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити Бондаренку Дмитру Юрійовичу, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору про банківський вклад та стягнення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова