Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/778/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/778/4018/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про поділ майна подружжя, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про поділ майна подружжя, що є у спільній частковій власності.

В обґрунтування позову зазначала, що в період з 16.07.1993 року по 05.01.2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

За час сумісного проживання за спільні кошти вони придбали автомобілі: ВАЗ-21099,1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; ГАЗ-32213, 1995 року випуску.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2014 року вказані автомобілі визнано спільною сумісною власністю подружжя, визначені частки у праві власності на них по 1/2 за кожним із подружжя.

Вона з відповідачем проживає окремо один від одного, проте автомобілі перебувають у фактичному володінні і користуванні відвідача. Самостійно вирішити питання щодо володіння цим майном їй не вдається, оскільки відповідач на її звернення не реагує.

Вона бажає отримати компенсацію вартості своєї частки у спільному майні.

Враховуючи вищевикладене просила суд виділити у приватну власність ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-21099,1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; ГАЗ-32213, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів у розмірі 32 120 грн., а також стягнути понесені нею судові витрати в сумі 321,20 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року позов задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-21099,1996 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіль ГАЗ-32213, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобілів: ВАЗ-21099,1996 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; ГАЗ-32213, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у розмірі 32 120 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 321,20 грн

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову та стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати в сумі 160,60 грн.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Розв'язуючи спір про поділ майна подружжя за позовом ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно, яке придбано за рахунок спільних коштів сторін, набутих у період шлюбу згідно зі ст. 60 Сімейного Кодексу України належить їм на праві спільної сумісної власності, у відповідності зі ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна є рівним та приймаючи до уваги про те, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя виділив у власність відповідачу спірні автотранспортні засоби зі стягнення компенсації на користь позивачки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, що під час сумісного проживання за спільні кошти сторони придбали автомобілі: ВАЗ-21099,1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; ГАЗ-32213, 1995 року випуску.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2014 року вказані автомобілі визнано спільною сумісною власністю подружжя, визначені частки у праві власності на них по 1/2 за кожним із подружжя ( а.с. 6).

Ніким не заперечується , що спірні автомобілі перебувають у фактичному володінні та користуванні відвідача. Вирішити питання щодо володіння майном відповідач відмовляється.

Згідно ч.2 статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Компенсація за виділені речі узгоджується з положеннями статей 364,372 ЦК України.

З довідки ТОВ «Земля плюс 2006» про середньо ринкову вартість транспортних засобів, вбачається, що середньо ринкова вартість ? частини обох автомобілів складає 32120 грн.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про виділ обох автомобілів відповідачу, зі стягнення компенсації ? частки їх вартості.

Посилання скарги на не погодження з висновками оцінки являються необґрунтованими, оскільки у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідач як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, а саме не довів іншої вартості автомобілів.

Позивачем надані докази, які відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, приймаючи до уваги, що спільне майно знаходиться в його особистому користування і поділ їх протиричіть його інтересам.

Доводи скарги про неврахування судом положень ч.5 ст. 71 СК України щодо не внесення одним з подружжям грошових коштів на депозит являються безпідставними, оскільки такі гроші за правилами наведеної норми вносить один із подружжя який претендує на виділ йому всього спільного неподільного майна. Позивачка ж вимагає компенсації.

Таким чином вказані доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: