АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6170/15 Справа № 187/106/15 Головуючий у 1 й інстанції - Соловйов І.М. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі:Порубай М.Л.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 червня 2007 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з яким, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки боржник належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка з урахуванням стягнутої суми за судовим наказом, станом на 31 грудня 2014 року становить 16 640,15 грн. та складається: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10 882 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 965,76 грн., а також штраф (процентна складова) 792,39 грн.

Представник позивача Криворученко С.М. просив задовольнити позов у повному обсязі, також зазначив, що відповідно до ст. 264 ЦК України підстав для застосування строків позовної давності не має, так як строк необхідно рахувати з 25 червня 2014 року- дати, коли Банк звертався до відповідача з позовом за цим же предметом та з цих же підстав.

Відповідач, визнавши факт укладення кредитної угоди, проти позову заперечував та просив застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж по картці ним здійснено у 2008 році, а картка знищена під час пожежі у будинку.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року позов залишено без задоволення.

В скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, неналежну оцінку доказів, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги банку.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Судом встановлено, що 19 червня 2007 року відповідачем подано до Банку заяву позичальника, яка разом з Умовами та правилами про надання банківських послуг, складає договір про надання споживчого кредиту, за яким йому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачу видано картку НОМЕР_1 зі строком дії до "05 листопада" та встановлено кредитний ліміт у розмірі 250 грн., який неодноразово змінювався, останній раз 28 січня 2009 року у розмірі 4 900 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Умови договору відповідачем належним чином не виконувалися, унаслідок чого, утворилась заборгованість, яка з урахуванням стягнутої суми за судовим наказом від 12 січня 2009 року у справі №2Н-8/2009 року, станом на 31 грудня 2014 року становить 16 640,15 грн., та складається із: заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10 882 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 965,76 грн., а також штраф (процентна складова) 792,39 грн.

Відповідно до пункту 6.4 Умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п. 9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних Умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ "Правила користування платіжною карткою").

Пунктами 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Зі змісту п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений у заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14.

Відмовляючи банку у задоволенні позову, суд першої інстанції вказану правову позицію не врахував та посилався на такі обставини.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України), домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Строк повернення кредиту закінчився 31 травня 2011 року. Остання дата погашення заборгованості згідно розрахунку є 20 серпня 2008 року. Із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся 08 січня 2009 року.

Із позовною заявою, яка була залишена без розгляду ухвалою Петриківського районного суду від 07 серпня 2014 року у справі №187/801/14-ц, Банк, згідно реєстру поштових відправлень та квитанції відділення поштового зв'язку, звернувся 25 червня 2014 року.

За таких обставин, враховуючи термін дії банківської картки, останню операцію по картці відповідачем, а також дату звернення до суду, суд вважав , що строки давності звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом минули, поважні причини для поновлення позивачу строку для звернення до суду відсутні, а отже позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності,тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 214 ч. 1 п. 2 ЦПК України при розгляді справи суд має встановити всі обставини справи, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, що мають значення, чи є інші фактичні дані (у тому числі пропущення строку позовної давності), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження з огляду на норми матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін, що виникли.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 4 грудня 2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг(а.с.12, 13-18).

Відповідно до умов договору №б/н від 19 червня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2,п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписанням даного договору відповідач дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка з урахуванням стягнутої суми за судовим наказом, станом на 31 грудня 2014 року становить 16 640,15 грн., та складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом- 10 882 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 965,76 грн., а також штраф (процентна складова) 792,39 грн.

Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином .

Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку відповідач повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту(у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди Банку.

Відповідно до п.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вказаний договір діє протягом 12 місяців з його підписання.

Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін, що передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг. Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Із заяви від 19 червня 2007 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, вбачається, що строк дії картки, виданої останньому, становить один рік(а.с.12).

За зверненням позивача Петриківським районним судом, Дніпропетровської області 12 січня 2009 року позивачу видавався судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь Банку у розмірі 5934 грн.61 коп.(а.с.6).

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 3 лютого 2015 року(а.с.2).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у один рік.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у справі №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року.

Частиною 1 ст.360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, порушивши норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Петриківського районного суду, Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 640,15 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10 882 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 965,76 грн., а також штраф (процентна складова) 792,39 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Петриківського районного суду, Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 640,15 грн., яка складається: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10 882 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 965,76 грн., а також штраф (процентна складова) 792,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.