Справа № 369/6497/15-ц
Провадження № 2/369/2871/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на спірну земельну ділянку, що знаходиться за адресою вул. Набережна, буд.69 в с.Ходосівка, Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:002:0154. Так, заявник вказує, що станом на сьогоднішній день єдиним власником земельної ділянки є ОСОБА_3, який без будь-яких обмежень може розпоряджатись спірною земельною ділянкою та відчужити її в любий момент. Окрім того, нещодавно позивачу стало відомо, що відповідач має намір продати спірну земельну ділянку третім особам, що в результаті унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, які не дають суду достатніх підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду, з огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована.

З цих підстав суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Нікушин