Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/841/15-ц

17 червня 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Дзвиняч в особі Дзвиняцької сільської ради про визнання права власності на квартиру, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до територіальної громади с.Дзвиняч в особі Дзвиняцької сільської ради про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Дзвиняч Бородчанського району Івано-Франківської області помер її батько, житель цього села ОСОБА_2, якому при житті належала згадана квартира. Вона є спадкоємцем всього майна покійного, в тому числі квартири, оскільки 21.01.1998 року батько склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. Вона звернулась у встановлені строки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори від 21.05.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки прізвище спадкодавця не співпадає із прізвищем власника спадкового майна. Як з'ясувалось, при оформленні 11.06.1992 року договору купівлі-продажу квартири від Солотвинського лісокомбінату, де батько працював, нотаріусом у батьковому прізвищі було допущено помилку і записно його прізвище як «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2». Відповідно при реєстрації права власності в Івано-Франківському ОБТІ прізвище батька також було вказане як «ОСОБА_2». Тому, в даний час, через відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право власності на успадковане майно не може.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав, просила позов задовольнити.

Представник Дзвиняцької сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву у якій заявлений позов визнав, просив слухати справу у відсутності представника сільської ради.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно заповіту ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом 21.01.1998 року спадкоємцем усього належного йому майна являється донька ОСОБА_1 (а.с.7). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.6). Позивачка звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадкових прав. Заповіт покійного не змінювався і не скасовувався, право на спадкування нотаріусом перевірено, дружина покійного ОСОБА_3 від належної їй частики у спадщині відмовилась. У зв'язку з тим, що у правовстановлюючих документах, зокрема у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у прізвищі ОСОБА_3 було допущено помилку і вказано «ОСОБА_3», а також у реєстраційних документах Івано-Франківського ОБТІ право власності на вказну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1, то свідоцтво про право власності успадковане майно в державній нотаріальній конторі позивачка отримати не може. (а.с.15)

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації.

Позивачка ОСОБА_1 правомірно, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_2. Той факт, що ОСОБА_1 та «ОСОБА_2 є однією і тією ж особою доводиться крім пояснень позивачки також письмовими документами та даними Дзвиняцької сільської ради, яка засвідчила про фактичне володіння квартирою та склад сім'ї власника житла. Тому за відсутності належно встановлених правовстановлюючих документів, право власності за позивачкою слід визнати у судовому порядку.

Передбачених законом підстав для звільнення від сплати судового збору, як про це просить позивачка, суд не вбачає.

На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України, керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 власником квартири АДРЕСА_3.

Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 1008 грн. недоплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з часу його проголошення через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляції.

Суддя Битківський Л.М.