Справа № 689/745/15-ц
Провадження № 2/689/205/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

Головуючого - судді Кульбаби А.В.,

при секретарі Білоус Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькхлібопродукт" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільнені працівників та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькхлібопродукт". В позові зазначив, що з 25 листопада 2011 року на підставі трудової книжки він працював у відповідача на посаді сушильного майстра Ярмолинецького ХПП згідно наказу № 81 к від 15.11.2011р. 1 березня 2012 року згідно наказу № 16 к від 22 березня 2012 року він був переведений на посаду апаратника оброблення зерна 5 розряду. Наказом № 50 к від 25 липня 2012 року він був звільнений у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату з грудня 2011 року по травень 2012 року в сумі 8700 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8700 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 68 764 грн. 30 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив та уточнив. Просив суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8 700 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, доказів поважності причин неявки суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 25 листопада 2011 року на підставі трудової книжки працював у відповідача на посаді сушильного майстра Ярмолинецького ХПП згідно наказу № 81 к від 15.11.2011р. 1 березня 2012 року згідно наказу № 16 к від 22 березня 2012 року він був переведений на посаду апаратника оброблення зерна 5 розряду. Наказом № 50 к від 25 липня 2012 року він був звільнений у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Як вбачається з матеріалів справи, Ярмолинецьке ХПП є відокремленим підрозділом ТзОВ «Хмельницькхлібопродукт».

Згідно ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 50 КЗпПУ нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Довідки про заробітну плату та середній заробіток не зважаючи на вимоги суду та на звернення позивачів надані не були. Тому у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 95 КЗпП встановлює, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України Про оплату праці та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, а також положеннями Законів України «Про Державний бюджет на 2011 рік» та «Про Державний бюджет на 2012 рік» відповідно до яких, розмір мінімальної заробітної плати встановлено: з 1 грудня 2011 року 1004 грн., з 1 січня 2012 р. - 1073 грн., з 1 квітня 2012 р. - 1094 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 115 КЗпПУ заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Враховуючи ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, згідно абз 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Факт невиплати позивачу заробітної плати за період з грудня 2011 року по квітень 2012 року включно підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі (а.с. 4).

У звязку з цим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі та середній заробіток на весь час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду. Так, згідно цих відомостей позивачу не була виплачена заробітна плата за грудень 2011 року квітень 2012 року. Зокрема, в грудні 2011 року 1004 грн., в січні 2012 року 1073 грн., в лютому 2012 року 1073 грн., в березні 2012 року 1073 грн., в квітні 2012 року 1102 грн., а загалом 5325 грн.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунку, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Згідно із п. 21 вказаної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

У відповідності до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки відповідач (роботодавець) не довів відсутність своєї вини у непроведенні розрахунку по заробітній платі позивачу, тому з ТОВ «Хмельницькхлібопродукт» на користь позивача підлягає стягненню, крім заборгованості по заробітній платі, також середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення (з 26 липня 2012 року по 1 липня 2015 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ТзОВ «Хмельницькхлібопродукт» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, яка підлягає виплаті при звільненні працівників, за грудень 2011 р. - квітень 2012 р., виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати за вказаний період (в грудні 2011 року 1004 грн., в січні 2012 року 1073 грн., в лютому 2012 року 1073 грн., в березні 2012 року 1073 грн., в квітні 2012 року 1102 грн..) в розмірі 5 325 грн.

Так, позивача звільнено було 25.07.2012р., тому для обрахунку середнього заробітку береться середня заробітна плата за останні два місяці роботи, тобто за травень - червень 2012 року відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, згідно якої в травні 2012 року заробітна плата становила 1 923, 25 грн., а в червні 2012 року 1 952, 44 грн. (а.с. 4). За останні два місяці роботи (травень-червень 2012 року) його середній заробіток становив: 3 875, 69 грн. (1 923, 25 грн. + 1 952, 44 грн.). У звязку з цим, середньоденний заробіток за останні два місяці роботи становить: 99 грн. 37 коп. = 3 875, 69 грн. : 39 (20 робочих днів у травні 2012 року + 19 робочих днів у червні 2012 року).

Кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення становить 735 роб. днів. (з 26.07.2012р. по 01.07.2015р.) Середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з наступного дня після її звільнення з 26.07.2012 року по 01.07.2015 року (день винесення рішення ), становить в сумі 73 036, 95 грн., а саме: липень 2012 року 4 робочих дні, серпень 2012 року 22 робочих дні, вересень 2012 року 20 робочих днів, жовтень 2012 року 23 робочих дні, листопад 2012 року 22 робочих дні, грудень 2012 року 21 робочий день, січень 2013 року 21 робочий день, лютий 2013 року 20 робочих днів, березень 2013 року 20 робочих днів, квітень 2013 року 22 робочих дні, травень 2013 року 19 робочих днів, червень 2013 року 18 робочих дні, липень 2013 року 23 робочих дні, серпень 2013 року 21 робочий день, вересень 2013 року 21 робочий день, жовтень 2013 року 23 робочих дні, листопад 2013 року 21 робочий день, грудень 2013 року 22 робочих дні, січень 2014 року 21 робочий день, лютий 2014 року 20 робочих днів, березень 2014 року 20 робочих днів, квітень 2014 року 21 робочий день, травень 2014 року 19 робочих днів, червень 2014 року 19 робочих днів, липень 2014 року 23 робочих дні, серпень 2013 року 20 робочих днів, вересень 2014 року 22 робочих днів, жовтень 2014 року 23 робочих дні, листопад 2014 року 20 робочих днів, грудень 2014 року 23 робочих днів, січень 2015 року 19 робочих днів, лютий 2015 року 21 робочий день, березень 2015 року 21 робочий день, квітень 2015 року 21 робочий день, травень 2015 року 18 робочих днів, червень 2015 року 21 робочий день (без вирахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів).

Таким чином, суд робить висновок про те, що відповідачем при звільненні працівника не виконано вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України, він не довів відсутність своєї вини, тому позов підлягає частковому задоволенню і заборгованість по виплаті заробітної плати вираховується судом на день постановлення рішення.

При визначенні заборгованості по заробітній платі суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач заборгував йому заробітну плату в сумі 8 700 грн., оскільки з цього приводу ним не надано жодних належних і допустимих доказів. Натомість ця обставина спростовується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 4).

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що в матеріалах, переданих колишнім керівником відповідача відсутні відомості про наявність заборгованості Товариства перед позивачем (а.с. 17), оскільки вони будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Натомість, цей лист подано відповідачем з метою невиплати заробітної плати працівнику (позивачу). Отже, відповідач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Отже, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькхлібопродукт» (, 36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66) на користь ОСОБА_1 (смт. Ярмолинці, Хмельницька область, вул. Карла-Маркса, 42, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 325 грн. (пять тисяч триста двадцять пять гривень) та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73 036, 95 грн. (сімдесят три тисячі тридцять шість гривень 95 копійок), а всього 78 361, 95 грн. (сімдесят вісім тисяч триста шістдесят одну гривню 95 копійок) без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Судовий збір відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивач на підставі підп. 1) п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору . Так, позовні вимоги позивача задоволені на загальну суму 78 361, 95 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 783 грн. 62 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст. ст. 47, 49, 50, 94, 95, 116, 117, 233 КЗпП України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькхлібопродукт» (, 36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66) на користь ОСОБА_1 (смт. Ярмолинці, Хмельницька область, вул. Карла-Маркса, 42, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 325 грн. (пять тисяч триста двадцять пять гривень) та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73 036, 95 грн. (сімдесят три тисячі тридцять шість гривень 95 копійок), а всього 78 361, 95 грн. (сімдесят вісім тисяч триста шістдесят одну гривню 95 копійок) без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькхлібопродукт» (, 36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66) на користь держави 783 грн. 62 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Мотивувальна частина рішення виготовлена 1 липня 2015 року.

Суддя А.В. Кульбаба