Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2007 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 8 013,51 доларів США, а остання зобов'язалася його повернути та сплатити відсотки за користування ним у строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує своїх зобов'язань, утворилася заборгованість у розмірі 14 355 доларів США, що еквівалентно 185 762 грн 80 коп., яку банк просив стягнути з неї.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від24 квітня 2015 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 257, 261, 267, 526, 530, 1048, 1054 ЦК України, виходив із того, що банк, звертаючись до суду із позовом, пропустив строк позовної давності.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель