УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської І.М., Маляренка А.В., Парінової І.К., Попович О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки, за час затримки розрахунку при звільненні, зміну дати звільнення та відшкодування моральної шкоди, за касаційною ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки, за час затримки розрахунку при звільненні, зміну дати звільнення та відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що з 25 травня 2012 року працював столяром у СТОВ «Мусіївське» та 20 грудня 2012 року йогобулозвільненоза п.1. ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. 06 березня 2013 року він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду столяра, а наказом від 15 листопада 2013 року звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку він отримав поштою у липні 2014 року. Посилаючись на те, що заяву про звільнення він не складав, трудову книжку йому своєчасно не видано, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки в розмірі 20 196, 47 грн. з урахування індексу інфляцій, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у грудні 2012 року, змінити дату звільнення з 15 листопада 2013 року на 24 липня 2014 року - дату отримання ним трудової книжки, а також стягнути 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої його незаконним звільненням з 15 листопада 2013 року.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 13 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з СТОВ «Мусіївське» на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 560, 85 грн. Змінено дату звільнення ОСОБА_7 з посади столяра СТОВ «Мусіївське» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на 20 листопада 2013 року. Зобов'язано СТОВ «Мусіївське» внести відповідні зміни до трудової книжки. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_7. ставить питання про скасування рішення апеляційного суду у частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки і відшкодування моральної шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення його позову у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, дав ї м належну оцінку, ухвали рішення з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, наданих стронами ( ст. 212 ЦПК України), установив факт затримки видачі трудової книжки позивача на підприємстві з15 листопада 2013 року до 20 листопада 2013 року до направлення повідомлення про необхідність отримати трудову книжку, правильно застосував ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст.233 КЗпП України, врахувавши при цьому роз'яснення, викладені в п. 32 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Попович