Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3768/15 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Єдиний унікальний № 320/1766/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) та стягнення суми вкладу,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 12 січня 2015 року між ним та банком укладено договір-заяву № 313731/6761/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на п'ять місяців в національній валюті. Термін договору було визначено з 12.01.2015 року по 12.06.2015 року. Ним були виконані умови договору та передано банку 113400 грн. Коли він із засобів масової інформації дізнався, що банк зазнає фінансові труднощі, то звернувся з письмовою заявою про дострокове повернення йому грошей.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути належні йому грошові кошти у вирахуванням отриманих ним процентів. Крім того, позивач вважає, що такими діями банку йому було спричинено моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях та переживаннях. У зв'язку із неможливістю отримати свої гроші він постійно перебуває в стресовому стані, так як дана сума вкладу для нього є значною. Суму моральної шкоди він оцінює в 15000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договір-заяву №313731/6761/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 12 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит".

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Артема,60, , на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, суму вкладу за договором-заявою №313731/6761/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 12 січня 2015 року у розмірі 109 485 грн. 82 коп.

В позові про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Артема,60, , судовий збір у розмірі 1 094 грн. 82 коп.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву залишити без задоволення та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 січня 2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі начальника відділення №22 Приступи В.В. та позивачем ОСОБА_3 укладено договір-заяву №//5-15 про банківський страховий вклад (депозит) "Стандарт" на 5 місяців в національній валюті. Відповідно до п. 1 зазначеного вище договору-заяви: вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на визначений вкладний рахунок у сумі 113400 грн. на строк з 12.01.2015 року по 12.06.2015 року; банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 24,00 % річних.

Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджено меморіальним ордером № 11386847 від 12.01.2015 року, за даними якого на рахунок позивачем внесено кошти у розмірі 113400 грн. 11.02.2015 року та 26.02.2015 року позивач звернувся до банку з заявою про дострокове повернення суми депозиту за договором від 12.01.20154 року.

За ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад(депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті,які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. 1058 ЦК України, за якою за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором та ст. 526 ЦК України, за якою зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позаяк п. 5 договору-заяви передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу, при цьому банк здійснює перерахунок процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00 % річних, суд визнав правомірними вимоги позивача. Якщо протягом терміну розміщення вкладу вкладнику здійснювалась виплата процентів з нього утримуються зайво нараховані та виплачені вкладнику проценти із суми вкладу.

Судом зроблені відповідні розрахунки з урахуванням зазначених положень Договору, які не оспорені сторонами.

Посилання апелянта на відсутність доказів отримання банком заяви про повернення суми вкладу є безпідставними та доводам в цій частині надана відповідна оцінка судом першої інстанції, зокрема з зазначенням про те, що в матеріалах справи наявні копії двох заяв позивача щодо повернення йому суми вкладу, одну із яких отримала 11.02.2015 року працівник банку ОСОБА_5 під особистий підпис, та іншу отримано банком 26.02.2015 року за вх.№32.

Також судом першої інстанції зроблений правильний висновок щодо заперечень відповідача щодо наявності Постанов НБУ про обмеження видачі готівкових коштів. Так, суд правильно визначив, що ця обставина не є підставою для порушення договірних зобов'язань, оскільки дані правовідносини регулюються насамперед нормами ЦК України, як нормативно-правовим актом вищої юридичної сили та положеннями Договору про банківський строковий вклад № 313731/6761/5-15, за умовами якого сторони підтвердили взяті на себе зобов'язання, в т.ч. із зазначенням права "Вкладника" на дострокове повернення вкладу.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: