Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/373/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Савчака А.В.

секретаря - Подусівської Л.В.

за участю

представника позивачів - ОСОБА_1

представника відповідача - Касмінського Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про перерахунок розміру грошового стягнення

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з даним позовом та просять стягнути з Управління МВС України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_3 319165,98 грн. матеріальної шкоди, 39339,53грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4 9834,88грн. моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовують тим, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2014 року встановлено факт незаконного заволодіння майном позивачів 17 грудня 2008 року, а саме 13700 доларів США засудженим, працівником міліції JIB на ст. Конотоп, ОСОБА_5. Позивачі вважають, що з 17.12.2008 року були незаконно позбавлені права володіти своїми грошовими коштами та розпоряджатися ними. Вказаним вироком ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за протиправні діяння відносно позивача ОСОБА_3, а також вироком задоволено цивільний позов позивачів, а саме стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_3 133220, 17 грн. майнової та 20000, 00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 - 5000, 00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог вирок не скасовано і не змінено, так як скаржниками вироку не оскаржувалася сума цивільного позову.

Згідно з ч.І ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, з урахуванням вище зазначеного в частині стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 було стягнуто 13700 доларів США в грошовій одиниці України - гривні відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України, що на день винесення судом вироку становило 133220,17 грн..

Згідно вище вказаного рішення суду, Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист від 29.07.2014 року. Проте станом на 18.03.2015 року зобов'язання не було виконане.

Прострочення і невиплата з вини боржника стягненої вироком суду суми завдали позивачам значних труднощів і фінансових втрат в сім'ї.

Позивачі вважали, що через сплив тривалого часу і значну зміну офіційного курсу гривні до іноземної валюти, визначена вироком суду сума матеріальної шкоди не є еквівалентною і відповідною тій сумі, що була викрадена 17.12.2008 року. А тому з відповідача слід стягнути 13700 доларів США за курсом, який існував на момент подання даного позову 18.03.2015 р.

(13700 доларів США х 2329.6787 : 100).

Позивачі також вважали, що в частині відшкодування моральної шкоди (гривнева сума) слід застосувати ст.625 ЦК України та за період з

17.12.2008 року по 18.03.2015 року збільшити розмір моральної шкоди з врахуванням

індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Таким чином, розмір моральної шкоди зподіяний позивачу ОСОБА_3 повинен складати 39339, 53 грн. (замість 20000 грн), а розмір моральної шкоди ОСОБА_4 - 9834,88 грн. (замість 5000 грн.).

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги позивачів підтримала повністю. Пояснила суду, що в ціну позову включено ті суми, які підлягають стягненню з відповідача згідно виконавчого листа виданого Конотопським міськрайонними судом. Також представник позивачів пояснила, що даний виконавчий лист позивачами до виконання не пред"являвся і цілком ймовірно, що відповідач міг не знати про його існування.

Представник відповідача - представник Управління МВС України на Південно-Західній залізниці Камінський Є.А. проти позову заперечив та надав суду письмові заперечення. Пояснив, що про даний виконавчий лист відповідач не знав. Крім того, в

ідповідно до ч.1,2 ст.З Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Законом України "Про виконавче провадження", позивачі могли звернутись з виконавчим листом до казначейства, яке повинно було дані кошти стягнути. Також представник відповідача вважав, що застосування ст.625 ЦК України в даному випадку не може застосовуватися за не виконання судових рішень та не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. А тому у задоволені позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.09.2011р. стягнути з управління МВСУ на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_3 109238,32грн. татеріальної та 20000грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 5000грн. моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 17.01.2012р. вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.09.2011р. в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без змін.

Згідно виконавчого листа виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області 29.07.2014р. стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_3 133220, 17 грн. майнової та 20000, 00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 - 5000, 00 грн. моральної шкоди.

Згідно довідки ВРСДЗ УМВС на ПЗЗ від 10.06.2015р. за період з 01.07.2014р. по 08.05.2015р. ухвали апеляційного суду Сумської області від 01.07.2014р. по кримінальній справі №577/2376/13, а таокж виконавчий лист про відкриття виконавчого провадження ДВС за даною справою до канцелярії УМВСУ на ППЗ не надходило.

Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ( в т.ч. завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі) . Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З системного аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що між сторонами існує зобов'язання в розумінні ст.509 ЦК України. Дане зобов'язання носить грошовий характер.

Зважаючи на те, що відповідачу не було відомо про дане рішення суду, а позивачі не подавали на виконання виконавчий лист, - суд вважає, що ні порушення зобов'язання (у розумінні статті 610 ЦК України) ні прострочення зобов'язання (у розумінні статті 612 ЦК України) не мало місця. Крім того, у відповідача відсутня вина як підстава відповідальності за порушення зобов'язання (ст.614 ЦК України).

Тому, п

осилання позивачів на статтю 625 ЦК України в частині перерахунку моральної шкоди, суд вважає безпідставними.

Щодо перерахунку майнової шкоди (через зміну курсу долара до гривні), суд вважає, що дане збільшення шкоди сталось в тому числі з вини позивачів, оскільки станом на 29.07.2014 року (дата видачі виконавчого листа) офіційний курс долара до гривні складав 1198.7694.

Статті 524 та 533 ЦК України передбачають, що з

обов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з підстав зазначених у позові даний позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 509, 523, 533, 610, 612, 614 ЦК України ст.ст. 11, 57, 60, 209, 212-215,218,223-228, 292,294

ЦПК України, , -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя А. В. Савчак