Справа № 351/560/15-ц
Номер провадження №2/351/314/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Боднарука М.В.,

при секретарі Лакуста М.З.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Ганьківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Ганьківської сільської ради, яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що їй та її мамі ОСОБА_2 належало по 1/2 частині будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 Дане господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір».

Також на праві приватної власності на землю мамі позивачки належала земельна ділянка, площею 0,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Ганьківці Снятинського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з вищезазначеного майна, єдиним спадкоємцем якого за заповітом, посвідченим секретарем Ганьківської сільської ради від 27 травня 1998 року, стала позивачка. На час смерті спадкодавиці вона не була зареєстрована, але фактично проживала з нею.

Таким чином після смерті матері позивачка стала власником будинковолодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташований АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Ганьківці Снятинського району Івано-Франківської області.

В шестимісячний строк ОСОБА_1 подала до Другої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, в зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_2 на дане будинковолодіння не було виготовлено правовстановлюючі документи, а також оригінал Державного акту на землю було втрачено, позивачці було відмовлено у нотаріальному оформленні спадщини, а тому позивачка звернулася у суд із даним позовом.

Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, а справу розглядати у відсутності позивачки та її представника.

Голова Ганьківської сільської ради В.Шиян подав до суду заяву, де вказав, що проти позову ОСОБА_1 не заперечує, справу просив розглядати без участі представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, а саме: Свідоцтво про смерть ОСОБА_2; Заповіт ОСОБА_2 від 27.05.1998 р.; Довідку Ганьківської сільської ради №47 від 26.01.2015 р.; Довідку Ганьківської сільської ради №46 від 26.01.2015 р.; Довідку Ганьківської сільської ради №91 від 04.02.2015 р.; Довідку Другої Снятинської ДНК №11/02-14 від 22.01.2015 р.; Повідомлення Другої Снятинської ДНК №13/02-14 від 22.01.2015 р.; Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1; Виписку з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №15-34/306423 від 11.02.2015 р.; Свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із присвоєнням ОСОБА_2 прізвища «ОСОБА_2»; Свідоцтво про народження ОСОБА_6; Державний акт НОМЕР_1 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ганьківської сільської ради, виданого ОСОБА_2; Витяг №04-18 від 31.01.2015 р. з технічної документації відділу Держземагенства в Сянтинському районі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №36527479 від 21.04.2015 р.; Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно №36527590 від 21.04.2015 р.; Звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1, суд встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підставними, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

На підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч. 3 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

На підставі наведеного суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Суд на підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 1222-1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, -.

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду Боднарук М.В.