У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Якимець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про відстрочку виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з заявою про відстрочку виконання рішення суду звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України».

В судовому засіданні представники ПАТ «Державний ощадний банк України» уточнену заяву про відстрочку виконання рішення суду повністю підтримали, просять суд її задоволити та з метою недопущення завдання збитків публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та державі, як засновнику банка, просять суд відстрочити виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року по справі №569/22447/13-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказу АТ «Ощадбанк» від 11 листопада 2013 року №300-к, поновлення на посаді начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди до усунення перешкод для заняття ним посади керівника банку (начальника філії), а саме виконання в повному обсязі ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) зобовязань за договором поруки №80-07/001 від 17 липня 2007 року укладеним між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1, Товариством з обмеженою відповідальністю «Укренергоресурс».

Свої вимоги мотивують тим, що згідно зі ст.42 Закону України «Про банки та банківську діяльність» керівники відокремлених підрозділів банку є керівниками банку. Керівниками банку мають право бути особи, які мають бездоганну ділову репутацію, вимоги до якої встановлюються Національним банком України.

Відповідно до пункту 15 глави 2 Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління національного банку України №306 від 08 вересня 2011 року, однією з ознак відсутності бездоганної ділової репутації фізичної особи є неналежне виконання зобовязань фінансового характеру щодо будь-якого банку або іншої юридичної чи фізичної особи протягом останніх трьох років.

ОСОБА_1 не виконав прийняті на себе фінансові зобовязання перед АТ «Ощадбанк» згідно з договором поруки №80-07/001 від 17 липня 2007 року, укладеним між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «Укренергоресурс», як солідарний боржник, щодо повернення суми кредиту, процентів за його користування та інших платежів за договором мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії №80-07 від 17 липня 2007 року, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 «Унергоресурспром» на загальну суму 3888533,25 грн. та 856641,24 доларів США.

АТ «Ощадбанк» подало в Рівненський міський суд Рівненської області позов до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 07 березня 2014 року в сумі 2907310,73 грн., 761312,75 доларів США. Рівненський міський суд Рівненської області ухвалою від 03 квітня 2014 року відкрив провадження по цивільній справі №569/4928/14-ц за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 «Укренергоресурс» про стягнення заборгованості.

На день розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про відстрочку виконання рішення суду провадження у справі №569/4928/14-ц зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №918/368/14 про визнання недійсними договору мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії №80-07 від 17 липня 2007 року.

У звязку з вищенаведеним, АТ «Ощадбанк» звернувся до Національного банку України з проханням надати розяснення відносно того чи може ОСОБА_1 обіймати посаду начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» та чи відповідає ділова репутація ОСОБА_1 вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління національного банку України №306 від 08 вересня 2011 року.

15 червня 2015 року за результатами розгляду звернення АТ «Ощадбанк» Національний банк України надав розяснення відносно визначення ділової репутації ОСОБА_1, який обіймав посаду начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». А саме, оскільки ОСОБА_1 має прострочену грошову заборгованість перед АТ «Ощадбанк», це свідчить про відсутність бездоганної ділової репутації в ОСОБА_1 та є перешкодою для заняття ним посади керівника банку.

А відтак, на сьогоднішній день наявність у ОСОБА_1 простроченої заборгованості за договором поруки №80-07/001 від 17 липня 207 року в сумі 2907310,73 грн., 761312,75 доларів США (станом на 07 березня 2014 року) є перешкодою для виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року по справі №569/22447/13-ц та виконавчих листів, виданих на виконання цього рішення і є такими, що дають підстави для відстрочки виконання рішення суду згідно зі ст.373 ЦПК України.

АТ «Ощадбанк» є одним з найбільших системних банків засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, державі належить 100% акцій у статутному капіталі банку. АТ «Ощадбанк» відіграє важливу соціальну та економічну роль для держави і суспільства в цілому, оскільки задовольняє потреби значної частини громадян України в гарантованому заощаджені та накопиченні коштів, здійснює в межах державної програми соціальної підтримки обслуговування верств населення, в ряді випадків, з найвищими доходами, є уповноваженим банком, який обслуговує поточні рахунки зі спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії та кошти пенсійного фонду України.

З метою недопущення завдання збитків ПАТ «Державний ощадний банк України» та державі, як засновнику Банка з цих підстав просять суд заяву задоволити.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 просять суд відмовити у задоволенні заяви посилаючись на ті обставини, що заявник у своїх уточненнях покликається на вимоги ст.42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» за якими керівниками банку, до яких відносяться керівники відокремлених підрозділів банку, мають право бути особи, які мають: повну вищу освіту в галузі економіки, менеджменту (управління) або права; досвід роботи в банківській системі за відповідним фахом не менше трьох років; бездоганну ділову репутацію.

Вимоги щодо професійної придатності репутації керівників встановлюються Національним банком України.

Національний банк України має право вимагати заміни будь-кого з керівників банку, якщо його професійна придатність та ділова репутація не відповідають вимогам цього Закону.

Зазначають, що саме на законодавчому рівні не передбачено ознак відсутності бездоганної ділової репутації фізичної особи.

В уточненнях до заяви йде посилання на пункт 15 глави 2 Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, яке немає жодного відношення до виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

В приклад відсутності бездоганної ділової репутації ОСОБА_1 заявник приводить договір поруки №80-07/001 від 17 липня 2007 року, укладений між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1, ТОВ «Укренергоресурс», як солідарний боржник.

Заявник замовчує той факт, що ТОВ «Укренергоресурс» подало позов 12 грудня 2013 року до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненської філії про визнання договору іпотеки та кредитного договору недійсними. Справа №918/1890/13-ц знаходиться в провадженні господарського суду Рівненської області. На даний час, матеріали справи направлено для проведення повторної економічної експертизи, яка здійснюється за клопотанням ПАТ «Державний ощадний банк України» оскільки висновок першої судової експертизи банк не влаштував. У звязку з проведенням повторної експертизи, провадження у справі зупинено.

ПАТ «Державний ощадний банк України», в свою чергу, подає окремий позов до поручителів, в тому числі до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості. Ухвалою Рівненського міського суду від 14 травня 2014 року (суддя Доля В.А.) зупинено провадження у справі за №569/4928/14-ц до набрання законної сили рішення у справі за позовом ТОВ «Укренергоресурс» до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненської філії про визнання недійсним договору іпотеки та кредитного договору у справі №918/1890/13ц. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року ухвалу Рівненського міського суду від 14 травня 2014 року залишено в силі. Необхідно зазначити, що банк не цікавило погашення кредиту, а навпаки створювалися всі умови для перешкод у ведені бізнесу. Підтвердженням є те, що упродовж дії кредиту з липня 2007 року по лютий 2014 року заборгованості по кредиту не було, однак банк безпідставно та достроково його відкликав.

Заявник невірно тлумачить відповідь Національного банк України від 15 червня 2015 року за №24-00011/41043. Так, у відповіді НБУ спочатку зазначається наступне: «Закон не встановлює необхідності погодження керівника відокремленого підрозділу НБУ чи необхідності звертатися до НБУ для визначення відповідності ділової репутації такого працівника».

Відтак зазначене свідчить, що НБУ не мало права надавати висновків про наявність чи відсутність бездоганної ділової репутації в ОСОБА_1

Окрім того, із останнього абзацу листа НБУ вбачається, що заявник у випадку поновлення працівника на роботі відповідно до рішення суду, взагалі немає права вчиняти подібні дії щодо визначення відповідності ділової репутації. Адже мова йде про незаконно звільненого керівника банку й цей факт встановлено рішенням суду, що набрало законної сили.

Як зазначено у запереченнях, за вимогами ст.373 ЦПК України відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках що обумовлюють обєктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Звертають увагу суду, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління підлягало негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, в порушення вимог ст.373 ЦПК України, ПАТ «Державний ощадний банк України» так і не навів в заяві про відстрочку виконання рішення суду обставини, які мають характер особливих або виняткових.

Тому з цих підстав, просить суд відмовити заявнику ПАТ «Державний ощадний банк України» у відстрочці виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року у справі №569/22447/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про поновлення на посаді начальника філії Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за безпідставністю.

В судове засідання представник Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Кєві не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового процесу дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року по справі №569/22447/13-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2014 року по справі №569/22447/13-ц скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконним наказ АТ «Ощадбанк» від 11 листопада 2013 року №300-к «Про звільнення ОСОБА_1В.», поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 11 листопада 2013 року, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 93 568, 29 грн.; стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 травня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року відмовлено.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне: "Кожен має право на... розгляд його справи упродовж розумного строку... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (№3477-IV від 23 лютого 2006 року із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду, як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі « ОСОБА_5 проти України від 15 жовтня 2009 року, яке є пілотним для держави України встановлено, зокрема у п.51, що суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання, судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ((Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Пунктом 53 вказаного рішення також встановлено, що відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії" N 59498/00, ECHR 2002-III).

Пункт 54. суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (див рішення у справі "Ромашов

проти України), N 67534/01, від 27 липня 2004 року.

Підсумовуючи вищевказані порушення Європейський суд постановив, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв'язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що доводи представників ПАТ «Державний ощадний банк України» є неприйнятними, оскільки рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 11 листопада 2013 року за №300-к та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди від 08 квітня 2014 року набрало законної сили і підлягає до обовязкового виконання, а затягування у невиконанні рішення суду призводить до порушення прав позивача та до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим у відповідності до вищезазначеного рішення Європейського суду, а також те, що обставини, на які посилається заявник ПАТ «Державний ощадний банк України» як на підставу відстрочки виконання рішення суду від 08 квітня 2014 року не є підставами передбаченими ст.373 ЦПК України для відстрочки виконання рішення суду. Тому суд вважає дану заяву безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.14,293,294,373 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 11 листопада 2013 року за №300-к та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6