Справа № 587/116/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Куца В.І. при секретарі Домненко Н.І., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнення 2973 гривень 90 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнення 2973 гривень 90 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості.

В письмовій заяві представника позивачки ОСОБА_3 уточнила та збільшила позовні вимоги і просила розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнути з відповідача на користь позивачки 2973 гривень 90 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вони в них вказали, що 17 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно якого позивачка надала відповідачу у строкове платне користування належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 вересня 2010 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було збільшено плату з 442 гривень до 1147 гривень 59 копійок за рік.

В 2011-2012 роках відповідач не виплачував позивачці орендну плату за користування земельною ділянкою і лише в листопаді 2013 року виплатив їй 1712 гривень 89 копійок орендної плати за 2011-2012 роки та 1712 гривень 89 копійок орендної плати за 2013 рік, всього 3425 гривень 78 копійок.

Незважаючи на вимоги позивачки товариство неодноразового (систематичного протягом 2-х платіжних періодів підряд не сплачувало позивачці орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року.

З урахуванням умов додаткового договору відповідач повинен був виплатити позивачці 5751 гривень 26 копійок, а фактично виплатив 3425 гривень 78 копійок, тому сума заборгованості з орендної плати за 3-и роки становить 2325 гривень 48 копійок з урахуванням індексів інфляції.

З урахуванням даної суми заборгованості станом на 28 грудня 2014 року відповідач повинен сплатити ОСОБА_2 3 % річних, що становить 69 гривень 38 копійок та 579 гривень 04 копійки інфляційного збільшення заборгованості.

Позивачка ОСОБА_2 ні разу в судові засідання не зявлялась, хоч про час судового розгляду справи належним чином повідомлялась. В письмовій заяві від 30 листопада 2015 року просила провести судовий розгляд справи за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно в судове засідання не зявились, хоч про час судового розгляду справи були належним чином повідомлені.

Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - ОСОБА_1 позов не визнала повністю, оскільки за 2-а роки відповідач порушив строки виплати орендної плати за користування земельною ділянки позивачки.

За умовами договору оренди землі та додаткового договору до нього ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» сплатило позивачці 3425 гривень 78 копійок орендної плати за користування земельною ділянкою в 2011-2013 роках та розрахувалось з нею у повному обсязі з урахуванням індексів інфляції, пені та відрахуваннями податку з доходів фізичних осіб і фактично переплатило їй 517 гривень 22 копійки.

Крім того на протязі 2011-2013 років та до звернення до суду з позовом позивачка ні в письмовій формі, ні в усній формі не зверталася до товариства з вимогою щодо сплати заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. До теперішнього часу її земельні ділянка перебуває в користуванні відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю.

17 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно умов якого ОСОБА_2 надала у строкове платне користування належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 12 вересня 2006 року був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», що підтверджується його копією (ар.с. 8-9). Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становила 29466 гривень 74 копійки, орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 гривні за рік (1,5 % від даної суми).

Відповідно до п. 11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п. 12 договору). Договір укладено на пять років (п.8 договору).

10 вересня 2010 року між сторонами було укладено додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 18 липня 2011 року (ар.с.12).

Відповідно до п. 1.3 додаткового договору п. 9 договору був викладений в новій редакції, що орендна плата повинна вноситься орендарем у формі натуральної і вона була встановлена у розмірі 1147 гривень 59 копійок, що становить 3 % від нормативно-грошової оцінки земельного паю, яка стала становить 38252 гривні 97 копійок.

28 листопада 2013 року відповідач виплатив ОСОБА_2 3425 гривень 78 копійок орендної плати за користування землею за 2011-2013 роки, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів (ар.с. 47, 48).

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

З урахуванням індексів інфляції, умов укладеної між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до договору оренди землі від 10 вересня 2010 року орендна плата становить:

за 2011 рік 1200 гривень 38 копійок (1147, 39*104,6 %);

за 2012 рік 1200 гривень 38 копійок;

за 2013 рік 1206 гривень 38 копійок (1200,38 грн*100,5 %).

Згідно умов п. 14а договору розмір пені становить:

за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 28 листопада 2013 року (1200,38 грн.*699 дн.*0,1 %) = 83 гривні 91 копійку;

за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 28 листопада 2013 року (1200,38 грн.*333дн.*0,01 %) = 39 гривень 97 копійок.

З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_2 станом на 28 листопада 2013 року належало:

за 2011 рік - (1200,38 грн.+83,91 грн.=1284,29 грн.-186,05 грн.) = 1091,66 гривень;

за 2012 рік (1200,38 грн.+39,97 грн.=1240,35 грн.-186,05 грн.) = 1054,30 гривень;

за 2013 рік (1206,38 грн.-180,96 грн.) = 1025,42 грн., а всього 3171 гривню 38 копійок.

В розрахунку представника позивача помилково був врахований індекс інфляції, починаючи з 2006 року та 3 % річних, а в розрахунку представника відповідача помилково була взята сума орендної плати в розмірі 1083,75 гривень замість 1147,59 гривень та при нарахуванні розміру орендної плати за 2012-2013 роки помилково була взята непроіндекосвана сума орендної плати в розмірі 1083,75 гривень, тому суд не приймає до уваги дані розрахунки.

Стягнення 3 % річних за прострочення строків виплати орендної плати не передбачено умовами договору оренди землі та додаткового договору.

Позивачка та її представник не надали суду відповідних доказів про те, що до звернення до суду з даним позовом вона в письмовій чи усній формі зверталася до відповідача з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати.

Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та за 2012 роки була виплачена позивачці з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена їй своєчасно і в повному обсязі та станом на 28 листопада 2013 року відповідач за ці роки розрахувався з нею в повному обсязі, тому ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні позову про розірвання договору оренди землі. Від 17 січня 2005 року та стягнення 2973 гривень 90 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості за його необґрунтованістю.

Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, 526, 611, 625, 629 та 651 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 15, абз. 5 ч. 1 ст. 24 ч. 1 ст. 32 та ч. 1 ст. 36 Закону України «Про оренду землі» п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнення 2973 гривень 90 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості за його необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя В.І.Куц