Провадження 2/0202/1008/2014
29 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.
при секретарі : Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа Комунальне підприємство « Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-
Ухвалою суду від 04 лютого 2015 року в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги було залучено Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльністю з нерухомістю» ОСОБА_2 міської ради.
Позивачка та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчить відмітка про отримання судового повідомлення, причину неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.
Позивачка та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 вересня 2012 року померла ОСОБА_3 (а.15), яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 45.
Відповідно до договору довічного утримання від 18 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за №1 ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 отримала у власність домоволодіння: житловий будинок №45 з господарчими спорудами по вул. Араратській в місті Дніпропетровську, взамін чого ОСОБА_1 зобовязується надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 409 кв.м., яка знаходиться в фактичному користуванні. Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано в КП ДМБТІ, що підтверджується витягом 10797228 від 31.05.2006 року та технічним паспортом на житловий будинок.
Згідно до державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП Д*№007976 ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 19.02.1998 року за №256 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0384 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Араратська , б. 45 ( а.с. 21) .
Відповідно до заповіту від 11 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі за № 223 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Індустріального району міста Дніпропетровська по вул. Араратській, б. 45, заповідала ОСОБА_1 ( а.с. 13).
Згідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 10.12.2013 року за №179/01-16 на усне звернення ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3, померлої 23 вересня 2012 року, розяснено, що згідно до вимог ст.1270 ЦК України, нею пропущено строк встановлений для прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду ( а.с.17) .
Відповідно до Постанови державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 25 березня 2015 року про відмову у вчинені нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка залишилася після смерті померлої 23 вересня 2012 року ОСОБА_3 відмовлено.
Як вказала в судовому засіданні позивач та її представник, до дня смерті матері ОСОБА_3 позивач постійно проживала в домоволодінні №45 по вул. Араратській
в м. Дніпропетровську разом із матір'ю, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 02.10.2014 року за №355 і тому вона фактично прийняла спадщину. Заяву про відмову від спадщини позивачка в нотаріальній конторі не писала.
Згідно до паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 А, кв. 112.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Оскільки в паспорті спадкоємця наявна відмітка про місце реєстрації особи за іншою адресою, то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Судом взято до уваги, те, що Цивільним Кодексом України визначено два способи прийняття спадщини: подання заяви нотаріусу ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України) та визнання окремих категорій спадкоємців, перелічених у частинах 3 та 4 статті 1268 ЦК України, такими що прийняли спадщину та Перелік способів прийняття спадщини, визначений ЦК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, та беручи до уваги, що діючим законодавством не передбачено прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати не розподіляються.
Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування», від 30.05.2008 року №7, ст. ст.15,16,1217,1218,1225, ч.3 ст.1268 ЦК України , ст. 3,7, 11,15, 60,61,88, 212-215,224-226 ЦПК України суд, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар