Справа № 135/668/14-ц Провадження № 22-ц/772/1384/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
№22-ц/772/1371/2015 Категорія 7 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Нікушина В.П.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом заступника прокурора Вінницької області, в інтересах держави, в особі Ладижинської міської ради Вінницької області до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - відділ Держземагенства у м. Ладижині Вінницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення, за апеляційними скаргами голови Ладижинської міської ради Вінницької області - Коломєйцева Валерія Івановича на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року та окрему ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року заступник прокурора Вінницької області, в інтересах держави, в особі Ладижинської міської ради Вінницької області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - відділу Держземагенства у м. Ладижині Вінницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення.

Позов мотивований тим, що проведеною прокуратурою Вінницької області перевіркою виявлено порушення законодавства при видачі відповідачу ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку. У державному акті вказано, що його видано на підставі рішення Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року, однак у ході перевірки було встановлено, що Ладижинською міською радою рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки не приймалось.

Крім того, земельну ділянку відповідачу передано за рахунок земель водного фонду - прибережної захисної смуги річки Південний Буг в порушення вимог ст.58-61 Земельного кодексу України.

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.03.2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнато недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт серії НОМЕР_1 від 05.08.2011 року на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин, площею 0,1195 га, з кадастровим номером НОМЕР_2

Скасовано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис за №00230 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин, площею 0,1195 га, з кадастровим номером НОМЕР_2

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку в м. Ладижин, площею 0,1195 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 Ладижинській міській раді.

Окремою ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.03.2015 року про виявлені факти порушення законів при видачі державних актів на право власності на земельні ділянки довести до відома депутатів Ладижинської міської ради Вінницької області, шляхом оприлюднення цієї окремої ухвали на першій же сесії Ладижинської міської ради, після отримання копії окремої ухвали, з метою прийняття дієвих заходів, спрямованих на недопущення аналогічних правопорушень.

Не погоджуючись з заочним рішенням та окремою ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року голова Ладижинської міської ради Вінницької області - Коломєйцев В.І. оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що заочне рішення та окрема ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив: скасувати рішення та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача; скасувати окрему ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.03.2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги на рішення суду та відмови у задоволенні апеляційної скарги на окрему ухвалу, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні відповідної ради. З положеннями цієї норми кореспондується і ст.19 ЗУ «Про землеустрій».

Громадяни набувають право власності на земельну ділянку із державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Такий порядок був задекларований ч.1 ст.116 ЗК України в редакції 2001 року.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, в тій же редакції, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність відповідна рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Реалізація положень цієї норми здійснювалась відповідно до вимог Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМ України від 26 травня 2004 року №677 та надання дозволу на розробку технічної документації у власність.

За правилами ч.10 ст.118 ЗК України проект відведення розглядався відповідною радою з ухваленням рішення про його затвердження.

Визначений порядок щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 був порушений.

Згідно рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року за №892 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки працівникам соціальної сфери на території м. Ладижин за рахунок земель резервного фонду.

При вирішенні цього питання затвердженню підлягали проекти землеустрою, а не технічна документація із землеустрою, оскільки в розумінні ЗУ «Про землеустрій» технічна документація готується на земельні ділянки, що перебувають у користуванні та проекти землеустрою на новоутворюванні земельні ділянки.

Невід'ємною частиною цього рішення є додатки в тому числі списки осіб відносно яких вирішувалось питання про надання земельних ділянок, що мало б бути зазначено в самому рішенні. Однак вказане рішення таких відомостей, в тому числі і щодо ОСОБА_2, не містить.

Із протоколу №24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року Ладижинської міської ради, а саме в частині, щодо вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери (п.21) вбачається, що проект рішення з долученими до нього додатками, в тому числі і списками осіб відносно яких вирішувалось дане питання, не був підготовлений. Не відображені в протоколі дані щодо кількісного складу цих осіб. Тому доводи про те, що цей протокол дає підстави вважати, що на сесії вирішувалось питання щодо затвердження проекту землеустрою відведення земельної ділянки ОСОБА_2, є необґрунтованими.

За наведених обставин органу Держкомзему в м. Ладижині не було жодних законних підстав для видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку за рішенням Ладижинської міської ради №892 від 04.07.2008 року.

Виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на землю не містить в собі запису про те, що саме рішення за №892 Ладижинської міської ради було правовою підставою для його видачі. Зазначення номеру рішення є обов'язковою вимогою щодо заповнення державного акту.

Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для її повернення .

Щодо доводів порушення законодавства про реєстрацію та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, то вони знайшли своє підтвердження і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення в частині скасування запису про реєстрацію державного акта про право власності на землю в книзі реєстрації майнових прав на землю.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині скасування запису в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право, колегія суддів виходила із наступних обставин.

Дана позовна вимога втратила свою актуальність, зважаючи на те, що до ст.6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 16.10.2012 року були внесені зміни щодо визначення органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державної реєстрації майнових прав. В зв'язку з чим повноваження органів Держкомзему, щодо реєстрації прав на землю були припиненні з 01 січня 2013 року; «Порядок ведення книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди» втратив свою чинність на підставі постанови КМ України від 17. 10 . 2012 року. В зв'язку з цим ведення книг при реєстрації майнових прав не передбачено. Дані, які вносились до таких книг перенесені до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.10 п.37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою КМ України від 17.10.2013 року однією із підстав припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду про припинення права власності на нерухоме майно. Отже, скасування державного акту на право власності на землю саме по собі дає відповідним органам право для внесення змін до державного реєстру.

Доводи викладені у апеляційній скарзі про порушення процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування рішення є необґрунтованими.

Таких висновків колегія суддів дійшла з огляду на наступні обставини.

На законність оскаржуваного рішення також не впливають доводи апеляційної скарги про те, що суддя Патраманський І.О. не мав права приймати участі у розгляді справи через неприязні стосунки з міським головою м. Ладижин Коломєйцевим В.І. Такі доводи є безпідставними, оскільки вони ототожнені інтересами Ладижинської міської ради та голови цієї міської ради, який не є стороною у даному спорі.

Порушення вимог закону про відновлення зупиненого провадження, на яке міститься посилання в апеляційній скарзі, то воно також є безпідставним, оскільки, предметом розгляду адміністративного суду є рішення Ладижинської міської ради №892 від 04.07.2008 року, яким не вирішувалось питання про надання земельної ділянки ОСОБА_2, а тому оспорюваний державний акт на підставі нього не міг видаватись. В зв'язку з чим від вирішення адміністративної справи не залежить вирішення даного спору.

Розглядаючи апеляційну скаргу на окрему ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, судова колегія приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

За правилами ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Відповідно до роз'яснень п.39 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року, розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень.

Фактично окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Виявивши під час розгляду справи порушення закону посадовими особами Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин під час видачі державного акту та встановивши, що їм сприяла відсутність контролю за їх діями з боку депутатів міської ради, суд вірно окремою ухвалою довів вказане до відома останніх та направив для вжиття заходів щодо недопущення аналогічних порушень.

Відповідно до ст.74, 75 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою. Вони є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед нею.

Згідно ст.49 Закону депутати представляють інтереси всієї територіальної громади, мають всю повноту прав, що забезпечують їх участь в діяльності ради, тобто вони, в силу наданих їм повноважень, представляючи територіальну громаду, мають право здійснювати контроль за діяльністю посадових осіб органів місцевого самоврядування, в тому числі, передбачені п.10 ч.1 ст.26, ч.2, 3 ст.79 цього Закону.

Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги голови Ладижинської міської ради Вінницької області - Коломєйцева В.І., оскільки у депутатів є повноваження на здійснення впливу на посадових осіб органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати лише в частині вимоги про скасування запису реєстрації державного акту, а в іншій залишити без змін, а апеляційну скаргу на окрему ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 307, 309, 312, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу голови Ладижинської міської ради Вінницької області - Коломєйцева Валерія Івановича задовольнити частково.

Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про скасування в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запису за №00230 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку в м. Ладижині площею 0,1195га, з кадастровим номером НОМЕР_2 скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу голови Ладижинської міської ради Вінницької області - Коломєйцева Валерія Івановича на окрему ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2015 року відхилити, а окрему ухвалу залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Нікушин В.П.