АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення процентів та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення процентів та штрафних санкцій повернуто позивачу для подання до належного суду /а.с. 16/.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали /а.с. 19/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Крім того, згідно п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Положеннями ч.1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та нормами ч.1 ст.122 ЦПК закріплено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення процентів та штрафних санкцій /а.с.1-2/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року зазначений позов було повернуто позивачу в зв'язку з недотриманням правил підсудності та роз'яснено останньому, що йому необхідно звернутися з позовною заявою до належного суду /а.с. 16/.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що відноситься до території Ленінського району м. Дніпропетровська.

Місцезнаходженням відповідача є м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 33-б, що також знаходиться поза межами Кіровського району м. Дніпропетровська.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом не було враховано, що Кіровським районним судом вже розглядалась справа щодо повернення ПАТ «ВіЕйБі Банк» банківського вкладу ОСОБА_2 та було ухвалено рішення, однак під час розгляду справи банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ньому. Враховуючи дані обставини позивач звернувся до суду з позовом саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами про повернення банківського вкладу посилаючись на те, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору та тим що нормами ст. 110 ЦПК України закріплено право позивача обирати до якого суду звертатись зі своїми вимогами.

Однак, з наведеними твердженнями апелянта погодитись неможна оскільки положеннями ч.2 ст.109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням та відповідно ч.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Тобто, враховуючи місце проживання позивача та місцезнаходження відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, щодо повернення даної позовної заяви, оскільки вона не підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська. Щодо застосування норми закону про пред'явлення позову за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження даних обставин.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.