УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мазур Л.М.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Девелоперська компанія МС-Інвест» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав, за зустрічним позовом представника ОСОБА_11 до приватного акціонерного товариства «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання недійсним договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06 05 від 01-го червня 2005 року, за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання особи такою, що не набула права на будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_8, на рішення Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що договори купівлі-продажу майнових прав на приміщення, укладені між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 були укладені після того, як набули чинності положення Закону України «Про інвестиційну діяльність», які встановили заборону на залучення коштів на будівництво об'єктів житлової сфери в даній формі. Крім того, ТОВ «ВБК «Моноліт» продало зазначеним фізичним особам ті майнові права на нерухомість, які йому не належали, оскільки відповідно до Договору № 02/06/05 на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв від 01 червня 2005 року, укладеного між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», вони були передані позивачу.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати недійсними вказані договори купівлі-продажу майнових прав на приміщення та визнати недійсним договір від 30 квітня 2010 року, укладений між ТОВ «ВБК «Моноліт», ОСОБА_7 та ОСОБА_11, яким останньому було передано усі права та обов'язки на квартиру.

У січні 2014 року ОСОБА_11 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року визнати недійсним з підстав його невідповідності чинному на час укладання законодавству.

Також у січні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_6 з позовом до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», в якому просив визнати останнє таким, що не набуло права володіння, користування, розпорядження на будинок № 22 по вулиці Лєрмонтова в місті Обухів Київської області, так як не виконало умов Договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_11. до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання недійсним договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест».

Позов ОСОБА_6 до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання особи такою, що не набула права на будинок задоволено.

Визнано ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» таким, що не набуло, згідно договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року між ТОВ «ВБК «Моноліт» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», права володіння, користування, розпорядження на будинок № 28 по вулиці Лєрмонтова в місті Обухів Київської області.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 квітня 2014 року скасовано, ухвалено нове, яким позов ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 65а від 17 квітня 2008 року майнових прав на квартиру НОМЕР_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_7

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 50а від 28 березня 2007 року майнових прав на квартиру НОМЕР_3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_10

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 61а від 06 квітня 2007 року майнових прав на квартиру № 140 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_6

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 136 від 01 квітня 2008 року майнових прав на квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_12

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 158а від 30 липня 2007 року майнових прав на офісне приміщення № 1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_8

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 47а від 19 лютого 2008 року майнових прав на офісне приміщення № 3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_9

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 83а від 03 березня 2008 року майнових прав на офісне приміщення № 2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ОСОБА_6

Визнано недійсним договір від 30 квітня 2010 року, укладений між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт», ОСОБА_7 та ОСОБА_11

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11 до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання недійсним договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року та позову ОСОБА_6 до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання особи такою, що не набула права на будинок, відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_11. виходив з того, що АТ «ДК МС-Інвест» не мало права укладати та виконувати договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01-го червня 2005 року як забудовник чи управитель Фонду фінансування будівництва, оскільки зазначений договір не відповідає вимогам Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд прийшов до висновку, що ЗАТ «ДК МС-Інвест» не набуло прав на приміщення в житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1, зокрема у зв'язку з невиконанням останнім фінансових зобов'язань за договором на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01-го червня 2005 року.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд виходив з того, що ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» заявлено позовні вимоги поза межами строку позовної давності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року, укладеного між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», виходив з того, що спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про інвестиційну діяльність», який діяв на час його укладення, а не Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» та визнаючи договори купівлі-продажу майнових прав недійсними, апеляційний суд виходив з того, що вони були укладені вже після набуття чинності змін до Закону України «Про інвестиційну діяльність», коли залучення коштів у будівництво об'єктів житлової сфери можливо було виключно з використанням встановлених законом фінансових механізмів, з огляду на що ТОВ «ВБК Моноліт» не мало право на укладення вказаних договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири та офісні приміщення.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна, з огляду на наступне.

01 червня 2005 року між ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» було укладено договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05, у відповідності до якого сторони погодили здійснити спільне будівництво житлового комплексу з прибудованою школою мистецтв за адресою: АДРЕСА_1. При цьому ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» виступало замовником будівництва, а ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» - інвестором.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного Договору на інвестування будівництва після завершення будівництва та введення Об'єкту інвестування в експлуатацію Об'єкт інвестування переходить у власність Інвестора чи визначених Інвестором третіх осіб.

Пунктом 3.8 Договору на інвестування будівництва передбачено, що згідно даного договору сплата послуг замовнику становить 50 % від чистого прибутку, отриманого інвестором від реалізації належних йому площ об'єкта інвестування.

Однак, ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» у 2007-2008 роках уклало ряд договорів з фізичними особами щодо майнових прав на нерухоме майно у вказаному вище будинку, зокрема: договір купівлі-продажу № 65а від 17 квітня 2008 року майнових прав на квартиру НОМЕР_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_7; договір купівлі-продажу № 50а від 28 березня 2007 року майнових прав на квартиру НОМЕР_3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_10; договір купівлі-продажу № 61а від 06 квітня 2007 року майнових прав на квартиру № 140 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_6; договір купівлі-продажу № 136 від 01 квітня 2008 року майнових прав на квартиру НОМЕР_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_12; договір купівлі-продажу № 158а від 30 липня 2007 року майнових прав на офісне приміщення № 1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_8; договір купівлі-продажу № 47а від 19 лютого 2008 року майнових прав на офісне приміщення № 3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_9; договір купівлі-продажу № 83а від 03 березня 2008 року майнових прав на офісне приміщення № 2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_6

Згідно з ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Так, 14 січня 2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 15 грудня 2005 року, яким до положень Закону України «Про інвестиційну діяльність» були внесені зміни щодо того, що об'єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об'єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, інвестування та фінансування будівництва таких об'єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11. до ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання недійсним договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05, оскільки спірний договір було укладено у червні 2005 року, в той час як Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 15 грудня 2005 року набрав чинності 14 січня 2006 року, тобто після укладення спірного договору.

З урахуванням наведеного та оскільки ОСОБА_6 не є стороною указаного договору, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що договором на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року його права не порушено.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційний суд безпідставно зазначив, що ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» не було обізнано про укладення оспорюваних договорів до 25 вересня 2010 року.

Так, в матеріалах справи міститься рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2010 року за позовом ОСОБА_16 до ТОВ «ВБК «Моноліт», ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_17, третя особа - ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», про визнання недійсними договорів, визнання майнових прав та за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ВБК «Моноліт», третя особа - ТОВ «Фінансова компанія «Добробут», ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», Обухівська міська рада, про визнання майнових прав ( а.с. 145, том 1)

Зі змісту указаного рішення вбачається, що представник ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» надавав письмові пояснення по справі та просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_16 до ТОВ «ВБК «Моноліт», ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_17, третя особа - ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест», про визнання недійсними договорів, визнання майнових прав. (а.с. 146, том 1)

Суд апеляційної інстанції на дану обставину уваги не звернув, не надав їй належної оцінки та не дослідив матеріалів указаної справи, а саме коли були надані письмові пояснення та їх зміст, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, зокрема, пропуску ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» строку позовної давності, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ПрАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав підлягає скасуванню із направленням справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Крім того, ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 було відхилено, а рішення Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 348 ЦПК України якщо касаційну скаргу на судове рішення було подано в установлені цим Кодексом строки, але вона надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи або коли строки на подання касаційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин було поновлено або продовжено і особа, яка подала касаційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає таку скаргу за правилами, встановленими цією главою. Залежно від обґрунтованості зазначеної в частині першій цієї статті скарги суд постановляє ухвалу або ухвалює рішення відповідно до статей 345 і 346 цього Кодексу. При цьому, за наявності підстав може бути скасовано ухвалу або рішення суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню ухвала колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року, постановлена за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року в частині задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства «Девелоперська компанія МС-Інвест» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова Л.М. Мазур
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук