У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мартинюка В.І.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») та ним, набув право вимоги до відповідачів за кредитним договором №1304/0208-/88-04 від 28 лютого 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_6 З метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, 28 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки. Відповідач ОСОБА_6 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 26 березня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 785 184,51 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №1304/020888-004 від 28 лютого 2008 року в розмірі 199 292,28 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись повністю не можна виходячи з таких підстав.

Судами встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 1304/0208/88-004, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 64 400 доларів США з кінцевим строком повернення коштів 27 лютого 2018 року. (а.с. 38-42). Пунктом 2.1 договору передбачено, що забезпеченням виконання зобов'язань боржника за цим договором виступає іпотека: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, 28 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки (а.с. 51-52), за умовами якого останній несе солідарну відповідальність перед банком разом з позичальником.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, до складу якого ввійшов і кредитний договір укладений з відповідачем ОСОБА_6 (а.с. 17-30).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитна ініціатива» укладено договір факторингу, згідно якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, серед яких і кредитний договір укладений з відповідачем у даній справі (а.с. 7-16).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року в розмірі 482 832,84 грн (а.с. 98).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов᾽язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов᾽язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Крім того, умовами кредитного договору визначено як обов'язок позичальника повернути кредит в строк до 27 лютого 2018 року, так і право вимоги банку на дострокове виконання зобов'язань із зміною термінів повернення кредиту.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом, нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Кількість днів у році приймається - 360.

Відповідно до пп. 2.2. договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс», сторони домовились, що з відступленням права вимоги заборгованості згідно з цим договором, банк відступає фактору права за договорами забезпечення та підтвердили цим, що в силу укладення цього Договору вони не мають намір припиняти (розривати) будь-який договір поруки, укладений в якості забезпечення виконання зобов'язань боржників перед банком за кредитами. Право вимоги заборгованості за якими відступається згідно умов цього Договору, та погоджуються, що права вимоги за такими договорами поруки переходять від банку до фактора одночасно з переходом прав вимоги заборгованості на підставі цього договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору відступлення прав вимоги за договорами поруки.

Аналогічні умови містяться і в пп.2.2. договору факторингу, укладеного між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 28 листопада 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд стягнув з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року, у вигляді процентів за користування кредитними коштами станом на 26 березня 2014 року в розмірі 9 386,47 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 99 269,43 грн та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за цей же період в сумі 9 457,71 доларів США, що еквівалентно 100 022,85 грн, взявши до уваги письмові пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо розміру заборгованості, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не перевірив розрахунку заборгованості відповідачів за кредитним договором, проведеного належним чином та засвідченим відповідно до встановленого порядку.

Водночас апеляційним судом не перевірено доводів відповідачів щодо застосування строків позовної давності та не надано цьому належної оцінки.

Колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанцій повинно бути скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова