У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду з позовом, в якому просило: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 31 січня 2008 року на загальну суму - 59 475,20 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 16 вересня 2013 року становить - 475 385,27 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_5 на його користь судовий збір в сумі 3 441 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 відповідно до укладеного з ПАТ «Сведбанк» (далі - банк) кредитного договору від 31 січня 2008 року отримала кредит у сумі - 55 000 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитного договору з банком 31 липня 2008 року укладено іпотечний договір, предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_5 порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту. 28 листопада 2012 року за договором факторингу № 15 та договором про відступлення прав за іпотечними договорами банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги до відповідача за кредитним та іпотечним договорами. Станом на 16 вересня 2013 року загальний розмір заборгованості відповідача становить - 59 475,20 доларів США, що за курсом Національного банку України становить - 475 385,27 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму у розмірі - 59 475,20 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 475 385,27 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому з трьох житлових кімнат, загальною житловою площею 39,2 кв.м та підсобних приміщень, загальна площа квартири 66,2 кв.м, належну іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 31 липня 2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 31 липня 2008 року. Стягнення поширюється на усі приналежності іпотечної квартири і на частину об'єкта майна, яка не може бути виділеною натурі і була приєднана до предмету іпотеки після укладання цього договору іпотеки без реєстрації права власності на неї об'єкт нерухомості. Загальна вартість вказаної нерухомості відповідно до іпотечного договору складає 16 550 грн. Встановлено спосіб виконання рішення суду шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому на цей вид майна визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов та звертаючи стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив із встановленого факту порушення відповідачем умов кредитного договору, наявності заборгованості за ним та правових підстав, у зв'язку із цим, для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, скасував ухвалене ним судове рішення та відмовив у задоволенні позову посилаючись на набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 55000 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитними коштами терміном до 31 липня 2028 року з відповідними умовами та графіком погашення кредитної заборгованості. Банк умови кредитного договору виконав, надавши кредитні кошти, що підтверджено заявою на видачу готівки від 31 липня 2008 року.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 59475,20 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає - 475385,27 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 49596 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає - 396420,83 грн; заборгованість за процентами - 5529,70 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає - 44198,89 грн; нарахована пеня - 4349,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 34765,55 грн.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечена іпотечним договором від 31 липня 2008 року, відповідно до умов якого, в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1, та складається в цілому з трьох житлових кімнат, загальною житловою площею 39,2 кв.м та підсобних приміщень, загальна площа квартири 66,2 кв.м. Вказана квартира належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. 31 липня 2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. 31 липня 2008 року. Загальна вартість вказаної нерухомості складає 16 550 грн. Іпотека за цим договором поширюється і на частину об'єкта майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення цього договору іпотеки без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Застереження: У випадку, якщо на момент укладання цього договору не здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу предмету іпотеки (право власності) у встановленому чинним законодавством порядку, іпотека також буде поширюватись на предмет іпотеки, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного між іпотекодавцем та продавцем вищевказаного договору купівлі-продажу предмету іпотеки.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору від 31 липня 2008 року та іпотечному договору від 31 липня 2008 року.

Встановивши вказані обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і з цих підстав відмовив у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, апеляційним судом не враховано наступного.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення передбачені статтею 309 ЦПК України, проте на жодну з них апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не послався.

Норми Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-УІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, з огляду на вищезазначене, самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду апеляційним судом.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі №6-44цс15 та, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що в свою чергу, призвело до поспішного вирішення спору та відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська