12 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого-судді: Драного В.В.
при секретарі: Волошиній І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,-
Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, висловила прохання про їх задоволення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.
За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 9.1.12 кредитно-заставного договору № KGMDA800000032 від 24.01.2008 року, на предмет застави може бути звернено стягнення на підставах, передбачених чинним законодавством.
Згідно п. 11.2.2 кредитно-заставного договору № KGMDA800000032 від 24.01.2008 року, позичальник зобовязаний передати предмет застави у володіння банку за актом приймання передачі за адресою, що вказана у статті 16.11 договору протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі.
Відповідно до п. 11.2.3 кредитно-заставного договору № KGMDA800000032 від 24.01.2008 року, якщо предмет застави не був переданий в заклад банку, або у володіння банку в порядку та строки, визначені статтею 11.2.2 договору, позичальник надає банку право здійснити доставку предмета застави за адресою, вказаною в статті 16.11 договору, в заклад або у володіння банку для забезпечення його схоронності, як власними силами, так і на договірних засадах з третіми особами. Витрати повязанні з доставкою предмета застави покладаються на позичальника. Позичальник зобовязується не чинити у такому випадку жодних перешкод у заволодінні банком предметом застави. При цьому сторони не зобовязанні підписувати між собою жодних додаткових документів (у тому числі акту приймання передачі) для підтвердження факту передачі банку предмета застави. У разі необхідності банк може надати листа, яким підтвердити факт володіння предметом застави. Підписавши цей договір, позичальник безумовно погодився на застосування процедури, зазначеної у цій статті, і не має щодо неї жодних заперечень.
Як вбачається з п. 11.2.4 кредитно-заставного договору № KGMDA800000032 від 24.01.2008 року, при переході предмета застави у заклад або володіння банку відповідно до статей 11.2.2 та 11.2.3 договору, умови договору зберігають чинність для сторін, за винятком права користування предметом застави.
Згідно з ст.ст. 589, 590 ЦК України, ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави.
Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Відповідно до повідомлення від 05.09.2014 року № 30.1.0.0/2-1L9 позивач письмово повідомив ОСОБА_1 про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та накладення арешту і примусовий продаж заставного майна (а.с. 9).
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов»язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 224- 226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в розмірі 3654 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня його отримання.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда В.В. Драний