Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/687/14
№ провадження 22-ц/778/1033/15 Головуючий у 1 інстанції: Камишня Н.І.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„16" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остапенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Держземагенство у м. Енергодар Запорізької області, Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_3, треті особи: Держземагенство у м. Енергодар Запорізької області, Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку спадкування.

У позові зазначала, що своє життя її батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 побудували житловий будинок з прибудинковими спорудами у АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці площею 0.34 га.

Також батькові і матері були виділені земельні ділянки (паї), а саме ОСОБА_4 -земельна ділянка (пай) площею 4,42 га, вартістю 60 074 грн. 57 коп., та ОСОБА_5 - земельна ділянка (пай) площею 4,42 га, вартістю 73 289 грн. 60 коп., що знаходяться на території Новодніпровскої сільської ради.

Загальна вартість спадкового майна становить 185 939 грн. 58 коп.

Житловий будинок належав батькові на підставі свідоцтва про право власності від 05.07.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батько ОСОБА_4помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_5

Батько ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений Новодніпровською сільською радою від 02 лютого 2006 року, відповідно до якого він все своє майно, яке йому належить на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, в тому числі житловий будинок та присадибна ділянка, які належать йому на правах приватної власності та розташовані у АДРЕСА_1, усі свої заощадження, які зберігаються у Новодніпровській філії ощадної каси 3009/07 на особових рахунках НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_4 з належними процентами, та земельку ділянку /пай/, яка йому належить на правах приватної власності, заповідав відповідачу та їй в рівних долях кожному.

Дружина померлого ОСОБА_5, як спадкоємець за законом, від прийняття спадщини відмовилась, надавши 28.08. 2008 року відповідну заяву до нотаріальної контори.

Мати ОСОБА_5 також залишила заповіт, посвідчений Новодніпровською сільською радою від 03 листопада 2008 року, відповідно до якого вона зробила заповідальне розпорядження, згідно якого земельну частку /пай/, яка належала їй на праві приватної власності, заповідала ОСОБА_2

Таким чином, спадкоємцями за заповітом після померлого батька є вона та її брат ОСОБА_3 , а спадкоємцем після смерті матері є вона, інших спадкоємців немає.

Разом з братом ОСОБА_3 у встановлений законом строк вони подали до приватного нотаріуса Кам'янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області заяви про прийняття спадщини і їм було роз'яснено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Оскільки перерозподіл спадщини у нотаріуса між спадкоємцями виявився неможливим, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на житловий будинок з прибудинковими спорудами в АДРЕСА_1, а саме, на позначений у технічному паспорті літерою "А" житловий будинок, літерою "а" - службову прибудову, ґанок до а, коридор до а, літерою "Ж" - вбиральню, літерою "Пг" - погріб з шийкою, літерами "Є", "Д" - сараї, оглядову яму до Т, літерою "Г" - гараж, літерами "В", "Б" - літню кухня, літерою "№ 1" - паркан, літерою "№2" - ворота, літерою "№ 3" - ворота, літерою "№4" - паркан, літерою "№5" - колодязь, на земельну ділянку площею 0,34 га, яка знаходиться за тією ж адресою, які батько заповів їм з відповідачем у рівних частках, та на земельну ділянку площею 4,42 га, яка знаходиться на території Новодніпровської сільської ради, Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, яку їй заповідала мати; за її братом ОСОБА_3 визнати право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,42 га, яка знаходиться на території Новодніпровської сільської ради, Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, яку їх батько ОСОБА_6 заповідав їм у рівних частках.

Рішенням Кам'янсько-Дніпрвоського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування на житловий будинок з прибудинковими спорудами в АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 0,34 га, яка знаходиться за тією ж адресою, на земельну ділянку площею 4,42 га, яка знаходиться на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, а за ОСОБА_3 визнати право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,42 га, яка знаходиться на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів(ч.1).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві(ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3 і 4 ЦПК).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд, перевіривши доводи сторін та встановивши фактичні обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність спору між сторонами, враховуючи відсутність перешкод для одержання в нотаріальній конторі кожним із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, а заявлені ОСОБА_2 вимоги про інший розподіл в судовому порядку спадщини, ніж той, що був визначений спадкодавцем, нормами спадкового законодавства в якості способу захисту прав спадкоємців не передбачений, оскільки має інший механізм.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 являлися батьками сторін по справі.

За життя ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,34 га, на якій розташований зазначений будинок, а також земельна ділянка площею 4,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ново дніпровської сільської ради.

Згідно складеного ОСОБА_8 заповіту, від 02 лютого 2006 року, все належне йому на момент смерті майно він заповідав своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях кожному(а.с.21).

Після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємці за заповітом у встановлений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини(а.с.207, 209).

Дружина померлого- ОСОБА_5, як спадкоємець за законом, відмовилася від спадщини, що залишилася після померлого чоловіка, на обов"язкову частку у спадщині не претендувала(а.с.208).

На підставі розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації від 13 березня 2003 року № 93 ОСОБА_5 була передана у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 4,42 га, що розташована на території Новодніпровської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, зареєстрованого 01 квітня 2003 року за № 388.

Згідно складеного 03 листопада 2008 року заповіту, зазначену земельну ділянку ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_2(а.с.22).

Після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері(а.с.199).

Подавши заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 не зверталися і відмови у оформленні спадщини від нотаріуса не отримували.

Зважаючи на вказані обставини, суд правильно врахував роз"яснення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування", згідно якого за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Виходячи з положень ч.2 ст. 1297 ЦК України та ст. 67 Закону України „Про нотаріат", у разі прийняття спадщини кількома спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину видається на ім"я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Це означає, що в разі прийняття спадщини декількома спадкоємцями нерухоме майно, що входить до її складу, переходить до спадкоємців у спільну часткову власність, отже відповідно до ст. 361 ЦК кожен із них, вже як співвласник майна, має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані по справі докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вірно встановив суть правовідносин, що випливають із встановлених обставин і правильно застосував до них норми матеріального та процесуального права.

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються в апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, доводи апеляційних скарг щодо наявності підстав для судового захисту їх спадкових прав у обраний ОСОБА_2 спосіб, тобто фактично шляхом оформлення їх прав на спадщину не у визначений законом спосіб, є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: