У х в а л а

1 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4

ОСОБА_5 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - управління Державного земельного агентства Обухівського району Київської області, про визнання недійсними рішення, договору та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и л а:

25 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року постановлено: визнати протиправним рішення сільської ради, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову у позові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної та ухвалу суду касаційної інстанцій, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 88 та частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 16 березня та 14 вересня 2011 року, 25 квітня 2012 року, 11 вересня

2013 року, 19, 25 березня, 1 та 29 квітня 2015 року, постанову Вищого господарського суду України від 24 лютого 2010 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, оскільки відповідач не вчиняла жодних дій, що могли порушити права, свободи чи інтереси позивача.

Зміст наданих заявницею для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України

від 11 лютого 2015 року не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктами 1, 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - управління Державного земельного агентства Обухівського району Київської області, про визнання недійсними рішення, договору та скасування державної реєстрації, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук