Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 08 липня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 77.2./СЖ-309.07.2, згідно з яким позивач відкрив ОСОБА_3 відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 250 000 доларів США, строком по 31 серпня 2009 року включно. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 31 серпня 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є садовий будинок житловою площею 18,7 кв. м, загальною площею 129, 30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, надана для ведення садівництва площею 0,0911 га, що знаходиться за тією ж адресою. Посилаючись на те, що позичальник не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 250 000 доларів США, заборгованість за відсотками -

30 956,16 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі - 45 356 919 грн 84 коп., три проценти річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі - 232 813 грн, 30 коп., а також в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31 серпня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_4; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2013 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 280 956,16 доларів США, 3% річних - 232 813 грн 30 коп., а також пеню в сумі 998 750 грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 а саме: садовий будинок АДРЕСА_1, та земельну ділянку надану для садівництва, площею 0,0911 га, що знаходиться за тією ж адресою. Визнано спосіб реалізації зазначеного предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 08 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 250 000 доларів США, проценти по кредиту в розмірі 30 956,16 доларів США, пеню в розмірі 999 125 грн, 3 % річних від суми простроченого кредиту в розмірі 205 135 грн 42 коп., 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 276 77 грн 88 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із простроченої заборгованості у розмірі 250 000 доларів США, процентів по кредиту в розмірі 30 956,16 доларів США, пені в розмірі 999 125 грн, 3 % річних від суми простроченого кредиту в розмірі 205 135 грн 42 коп., 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 276 77 грн 88 коп., звернуто стягнення на предмети іпотеки, шляхом продажу предметів іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки і залишити в цій частині рішення суду першої інстанції в силі, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, але позивачем пропущено строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд виходив із того, що позовна давність за похідним зобов'язанням не може сплинути окремо від основного зобов'язання.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що 31 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 77.2./СЖ-309.07.2, згідно з яким позивач відкрив ОСОБА_3 відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 250 тис. доларів США строком до 31 серпня 2009 року. Виконання кредитної угоди забезпечено договором іпотеки між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 від 31 серпня 2007 року, предметом якого є садовий будинок житловою площею 18,7 кв.м., загальною площею 129,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка, надана для ведення садівництва площею 0,0911 га, що знаходиться за тією ж адресою.

Відповідно до статті 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257> загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України <nau://ukr/435-15|st261>).

Частиною 5 ст. 267 ЦПК України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі (частина 4 статті 267 ЦК України <nau://ukr/435-15|st267>).

Як вбачається зі змісту вимог, заявлених ПАТ «Родовід Банк», предметом судового спору є правовідносини між банком та ОСОБА_3, які ґрунтуються на кредитному договорі та правовідносини між банком та ОСОБА_4, які витікають із договору іпотеки.

Таким чином, права та обов'язки кожного із відповідачів визначаються окремими угодами з банком, а тому з'ясуванню підлягають обставини щодо виконання сторонами кожного договору, а також дотримання позивачем строків позовної давності за кожною із угод.

Аналогічні висновки були зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року, якою було скасоване попереднє рішення апеляційного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції пр. новому розгляді справи.

Вирішуючи справу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України обставини справи встановив неповно, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких було скасоване попереднє рішення, до уваги не взяв, не перевірив доводи відповідачів щодо дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не врахував, що строк виконання основного зобов'язання і право пред'явити вимогу про його виконання настав 1 вересня 2009 року, а з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся у квітні 2013 року та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для його скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 <nau://ukr/1618-15|st338> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 08 липня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко Д.О. Остапчук Судді: В.І. Амелін