Справа № 694/530/15-ц
провадження 2/694/270/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.08.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Матвієнко А.А.

за участі:представника позивача-відповідача Руденко Р.В.

відповідача-позивача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 про припинення поруки, -

в с т а н о в и в :

26.03.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості в сумі 376808,97 грн. за кредитним договором № 16мкз/2008. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 16мкз/2008 від 03.06.2008 р., відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 120000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали Договір поруки № ДП1 16мкз/2008 від 03.06.2008 року. ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.02.2015 р. загальна заборгованість по кредиту становить 488795,02 грн., з яких: 108824,93 грн. - заборгованість за кредитом; 218971,13 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 160998,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 130167,43 грн., яка була задоволена рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2009 року з ОСОБА_4 на користь позивач, різниця становить - 358627,59 грн.; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 17931,38 грн. - штраф (процентна частина). Отже заборгованість до стягнення становить - 376808,97 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 про припинення поруки. Свій зустрічний позов мотивує тим, що зазначений договір поруки був укладений між вказаними сторонами в забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором № 16мкз/2008 від 03.06.2008 р. Проте зобов'язання між кредитором і боржником змінені, оскільки рішенням Звенигородського суду Черкаської області від 03 грудня 2009 року(справа №2-459/09), яке набуло чинності та за яким відкрито виконавче провадження, з ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) на користь Банку стягнуто основний борг за кредитним договором, відсотки за кредитом і пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 130167.43 грн. За кредитним договором №16 мкз/2008 від 03.06.2008 року строк його виконання, тобто строк виконання зобов'язань боржником наступав 23 травня 2013 року, відповідно, відповідальність поручителя також наступала після 23.05.2013 року. Зміна строку виконання кредитного договору №16 мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 в односторонньому порядку без погодження з ним збільшувало обсяг його відповідальності, як поручителя, настанням відповідальності на три роки раніше, ніж передбачено договором. Наявність названого судового рішення не скасовує відповідальності боржника ОСОБА_4, проте скасовує відповідальність поручителя, так як рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09.11.2010 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовлено. Також вказав, що порука припинена через пропуск кредитором встановленого законом шестимісячного строку для пред'явлення вимог. Протягом шести місяців від початку невиконання боржником своїх зобов'язань, а саме з 12 травня 2009 року, що встановлено названим судовим рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» його про прострочку боргу не повідомляв. Протягом шести місяців з часу ухвалення названого судового рішення ПАТ КБ «Приватбанк» також не повідомляв його про наявність до нього вимог, як до поручителя, позову до нього не заявляв, тому порука вважається припиненою. Пропуск визначеного законом шестимісячного строку, який поновленню не підлягає, виключає можливість судового захисту прав кредитора за рахунок поручителя. Крім того, ПАТ КБ « ПриватБанк» в порушення приписів ст.. 49 Закону України « Про банки і банківську діяльність» при наданні кредиту порушив основні принципи кредитування, зокрема, не перевірив належним чином кредитоспроможність позичальника та належне забезпечення кредиту. ОСОБА_4 укладаючи кредитний договір, приховав від нього, що вказані в якості забезпечення кредиту договори застави рухомого і нерухомого майна не можуть бути виконані. Враховуючи, що відповідачі в односторонньому порядку змінили умови кредитного договору, що значно збільшили його відповідальність за договором поруки, а також не виконали свого обов'язку про повідомлення його, як поручителя, про невиконання боргових зобов'язань за договором, тобто порушили умови договору, він вважаю, що договір поруки №ДП1 16 мкз/2008 від 03.06.2008 року має бути припинений судом.

За ухвалою суду від 14.07.2015 р. зустрічний позов ОСОБА_2 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» та позовні вимоги об'єднані в одне провадження.

Представник позивача-відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» Руденко Р.В. в судовому засідання позовну заяву про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_2 підтримав повністю та просить її задоволити. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив з підстав вказаних у письмову заперечені на зустрічну позовну заяву. В заперечені зазначив, що відповідно до п. 12 договору поруки сторонами чітко визначено, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється 5 (п'ять) років з моменту порушення взятого зобов'язання боржником за кредитною угодою від 03.06.2008р. Отже, при календарному розрахунку слід виходити з того, що боржник ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання сплатити кредит до 23.05.2013 р + 5 років = 23.05.2018р. Якщо ж рахувати з моменту здійснення останнього погашення платежу по кредиту то ця дата є 07.10.2010р + 5 років = 07.10.2015 р. Крім цього ПАТ КБ «Приватбанк» протягом 6 місяців від дати закінчення кредитного договору - 23.05.2013 р. звертався з відповідною вимогою до поручителя ОСОБА_2, 19.11.2013 р. було надіслано рекомендований лист з повідомленням, який залишився без належного реагування. Отже, пред'явлені ОСОБА_2 позовні вимоги в позовній заяві про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору №16мкз/2008 від 03.06.2008 р. - є законними. Також ОСОБА_2 не довів, як того вимагають ст. ст. 10, 60 ЦПК України, що ПАТ КБ «Приватбанк» при укладенні договору поруки навмисне ввів в оману поручителя щодо обставин, які мають істотне значення.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні просять відмовити у задоволенні позовних вимого про стягнення заборгованості по кредиту з ОСОБА_2 та задоволити зустрічну позовну заяву про припинення поруки.

Відповідач ОСОБА_4 який в установленому законом порядку повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про що в справі є підтвердження, повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню; зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.06.2008 р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570), з однієї сторони, та ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4.), з іншої сторони, був укладений кредитний договір №16мкз/2008, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 120000 грн. та кінцевим терміном сплати 23.05.2013 р.

Також 03.06.2008 року між ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4.) та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570) було укладено договір про видачу траншу №1-16мкз/2008.

03.06.2008 року між ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4.) та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570) було укладено договір іпотеки ДІ1-16мкз/2008. Відповідно до п. 7 даного договору у забезпечення виконання позичальником за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_1. Також п.8 встановлено, що іпотека за цим договором поширюється на відповідну частину земельної ділянки площею 552 кв.м., власником якої є Озірянська сільська рада. Згідно п. 18.10 нотаріально посвідченого Договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Дострокове розірвання цього договору допускається лише за згодою сторін (п. 30 Договору).

03.06.2008 року між ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4.) та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570) було укладено договір застави товару в обороті ДЗ1-16мкз/2008.

03.06.2008 року між ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4.) та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, нове повне найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код 14360570) було укладено договір застави рухомого майна ДЗ2-16мкз/2008.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_4 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_4 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 120000 грн.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Відповідно до укладеного сторонами договору передбачено як нарахування пені, так й штрафу.

Так, згідно з п.6.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1., 4.1, 4.3, 4.4 банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

В силу п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн.+5% від суми позову.

П. 6.8 договору встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №16мкз/2008 ОСОБА_4, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 03.06.2008 року було укладено договір поруки №ДП1 16мкз/2008.

Згідно з умовами договору поруки №ДП1 16мкз/2008 від 03.06.2008р., його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником; поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п.1, 2, 4 Договору). В силу п. 5 Договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 1 даного Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання. Пунктом 6 Договору визначено, що поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Порука за цим Договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором (п. 12 Договору). Зміни і доповнення до даного Договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п. 13 Договору).

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором №16мкз/2008 від 03.06.2008 р. ОСОБА_4 станом на 11.02.2015 року має заборгованість - 488795.02 грн., яка складається з наступного:

- 108824,93 грн. - заборгованість за кредитом:

- 218971,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 160998,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 130167,43 грн, яка була задоволена рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2009 року з ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить - 358627,59 грн.:

а також штрафи відповідно до Договору:

- 250,00 грн. штраф (фіксована частина).

- 17931,38 грн. - штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість до стягнення становить 376808,97 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Звенигородського суду Черкаської області від 03.12.2009 року(справа №2-459/09), яке набуло чинності та за яким відкрито виконавче провадження, з ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) на користь Банку достроково стягнуто основний борг за кредитним договором, відсотки за кредитом і пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 130167.43 грн.

В позовній заяві (справа №2-388/10) від 22.06.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.), ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 155841,87 грн. в уточненій позовній заяві від 03.09.2010 року представник банку, посилаючись на рішення суду від 03.12.2009 року не виконано, просив суд позовні вимоги заявлені до ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) залишити без розгляду і стягнути з поручителя ОСОБА_2 заборгованість.

Рішенням Звенигородського суду Черкаської області від 06.10.2010 року (справа №2-388/10), з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість по кредитному договору №16мкз/2008 від 03.06.2008 р. за період з 18.09.2009 р. і по 18.05.2010 р. в сумі 25248,10 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09.11.2010 року рішення Звенигородського райсуду від 06.10.2010 року скасоване та відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволені позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору згідно п.1 ст. 559 ЦК.

Відповідно до досудової вимоги повідомлення сплати кредиту від 18.11.2013 р. та про виконання зобов'язань за договором поруки, за кредитним договором №16мкз/2008 від 03.06.2008 р., надісланої позивачем на адресу ОСОБА_2 щодо погашення простроченої заборгованості вбачається, що останній повідомлявся про заборгованість в загальному розмірі 356480,07 грн. та необхідність її погашення.

Відповідно до досудової вимоги повідомлення сплати кредиту за вих. 30.1.0.0/2-8М0 від 16.01.2015 р. та про виконання зобов'язань за договором поруки, за кредитним договором №16мкз/2008 від 03.06.2008 р., надісланої позивачем на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_2 щодо погашення простроченої заборгованості вбачається, що останні повідомлялися про заборгованість в загальному розмірі 478552,27 грн. та необхідність її погашення.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити частково вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з ОСОБА_4 на його користь, заборгованість за кредитним договором №16мкз/2008 від 03.06.2008 р. заборгованість - 488795.02 грн., яка складається з наступного: 108824,93 грн. - заборгованість за кредитом; 218971,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 160998,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 130167,43 грн, яка була задоволена рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2009 року з ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить - 358627,59 грн.: а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 17931,38 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 376808,97 грн., оскільки вимоги позивача в цій частині основані на законі та підтверджуються вищенаведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Щодо вимог, пред'явлених ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні в зв'язку з припиненням договору поруки.

Як визначає ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У Постанові Верховного суду України від 17.09.2014 р. по справі №6-53цс14 зроблено правовий висновок щодо застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права - частини четвертої статті 559 ЦК України у поєднанні з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як передбачено ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу ч.1 ст. 555 ЦК України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Рішення Звенигородського райсуду від 03.12.2009 р. (справа №2-459/09), з ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) на користь Банку достроково стягнуто основний борг за кредитним договором, відсотки за кредитом і пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 130167.43 грн.

Судом встановлено, що згідно рішення Звенигородського райсуду від 03.12.2009 р., станом на 12.05.2009 р. ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) уже порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків, за що йому була нарахована пеня, і до обсягу заборгованості були включені всі нарахування за кредитним договором, в т.ч. і строк сплати по яких ще не настав, тобто мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Таким чином, Верховний суд України дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

В ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» зазначено, що пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (в залежності від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

В матеріалах справи відсутні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», направлені ОСОБА_2, як поручителю, про порушення кредитних зобов'язань ОСОБА_4, як боржником, за періоди, коли ним не виконувались умови кредитної угоди № 16мкз/2008. У 2009 році, кредитор, скориставшись своїм правом, обрав спосіб захисту шляхом пред'явлення позову до боржника, за результатами розгляду якого 3 грудня 2009 року ухвалене рішення, яким стягнуто основний борг за кредитним договором, відсотки за кредитом і пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 130167,43 грн. Протягом шести місяців від початку невиконання боржником своїх зобов'язань, а саме з 12 травня 2009 року, що встановлено названим судовим рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» поручителя про прострочку боргу не повідомляв. Протягом шести місяців з часу ухвалення названого судового рішення ПАТ КБ «Приватбанк» також не повідомляв ОСОБА_2 про наявність до нього вимог, як до поручителя.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 22 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Звенигородського суду Черкаської області від 03 грудня 2009 року з ОСОБА_4 ( ОСОБА_4.) на користь Банку стягнуто основний борг за кредитним договором в сумі 130167.43 грн. За кредитним договором №1-16мкз/2008 від 03.06.2008 року строк його виконання, тобто строк виконання зобов'язань боржником наступав 23 травня 2013 року, відповідно, відповідальність поручителя також наступала після 23.05.2013 року. Зміна строку виконання кредитного договору № 16мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ « Приватбанк» і ОСОБА_4 в односторонньому порядку без погодження зі поручителем ОСОБА_2 збільшувало обсяг відповідальності ОСОБА_2, як поручителя, настанням відповідальності на три роки раніше, ніж передбачено договором.

З огляду на викладене та усі обставини справи у своїй сукупності, суд задовольняє зустрічний позов ОСОБА_2 про припинення поруки та припиняє поруку ОСОБА_2, що виникла на підставі договору поруки № ДП1 16мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у забезпечення кредитного договору №16мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» і ОСОБА_4..

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 3654 грн. понесених судових витрат, а саме: сплаченого судового збору на користь держави за розгляд справи в суді.

Стягнути солідарно з ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., пропорційно у рівних долях по 121,80 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 252-257, 259, 261, 264, 526, 530, 549, 550, 553, 554, 555, 559, 572, 610, 611, 612, 629, 651, 1050, 1054 ЦК України, на підставі ст. ст. 10,14, 57-59, 60, 79,84,88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №16мкз/2008 від 03.06.2008 року в сумі 376808 (триста сімдесят шість тисяч вісімсот вісім) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 3654 грн. понесених судових витрат, а саме: сплаченого судового збору на користь держави за розгляд справи в суді.

В задоволені решти позовних вимоги за первісним позовом відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 про припинення поруки - задовольнити повністю.

Припинити поруку ОСОБА_2, що виникла на підставі договору поруки № ДП1 16 мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у забезпечення кредитного договору №16 мкз/2008 від 03.06.2008 року, укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» і ОСОБА_4.

Стягнути солідарно з ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., пропорційно у рівних долях по 121,80 грн. з кожного.

Повний текст рішення виготовлений 27.08.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя