АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

04 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Борвиха», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності на квартиру та про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Борвиха» - Жернової Єлизавети Володимирівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року,

встановила:

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння відповідача АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру.

В порядку забезпечення позову позивач 18.03.2015 р. подав заяву, в якій просив заборонити відповідачу вчиняти дії, спрямовані на виселення його та ОСОБА_3 з вказаної квартири, вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою, вчиняти дії щодо проникнення до квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року заяву було задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник відповідача -Жернова Є.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння ТОВ «Борвиха» квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану квартиру.

З метою забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на вказану квартиру та усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 квартирою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2015 р. було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2015 р. було накладено арешт на квартиру та відмовлено в усуненні перешкод в користуванні квартирою.

12.03.2015 р. позивач подав заяву, в якій просив з метою забезпечення позову заборонити ТОВ «Борвиха» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вказаної квартири та вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою та дії щодо проникнення до квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. в задоволенні заяви було відмовлено.

18.03.2015 р. позивач звернувся з заявою, в якій також просив з метою забезпечення позову заборонити ТОВ «Борвиха» вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вказаної квартири та вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою та дії щодо проникнення до квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2015 р. заяву було задоволено.

Задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки судового рішення щодо зазначеної квартири не було і дані види заборони вчиняти певні дії визначаються судом до вступу рішення по цій справі в законну силу.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки судом було неправильно застосовано норми процесуального права.

В ч. 1 ст.152 ЦПК України встановлено види забезпечення позову. Застосування видів забезпечення позову має бути співмірним із заявленими вимогами.

В даному випадку, спірна квартира є власністю ТОВ «Борвиха» та була набута у власність в порядку примусового звернення стягнення на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки.

Як дано роз'яснення в п. 4 постанови Пленуму ВС України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

В даному випадку, на квартиру, яка є предметом спору, вже накладено арешт ухвалою суду. Застосування інших видів забезпечення позову не є спів мірним заявленим вимогам, буде порушувати права відповідача, який є власником квартири на користування нею, а відсутність рішення суду щодо зазначеної квартири не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому постановлена ухвала підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Борвиха» - Жернової Єлизавети Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року скасувати та постановити по справі нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 753/4818/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6471/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.