Провадження №2/447/699/15
Справа №447/1452/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.10.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання зобов"язання за мировою угодою ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про спонукання до виконання зобов"язання за мировою угодою. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 01.06.2012 року у справі № 2-1255/11 було визнано мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_3 визнає його право на 1/2 ідеальні частини житлової квартири за адресою м. Миколаїв, вул. І.Мазепи, 21-а/1 Львівської області шляхом компенсації йому вартості вказаної частини спірної квартири за ринковою вартістю без визнання недійсним та анулювання заповіту та свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру та реєстрації такого права власності за ним (п.1); з цією метою сторони погодилися спільно продати спірну квартиру з подальшим поділом одержаних від реалізації цієї квартири грошей між собою у відповідних частинах, згідно мирової угоди (п.2); при цьому вини погодилися про те, що у випадку відмови однієї із сторін від продажу квартири на вищевказаних умовах або не здійсненні такого продажу до 31.05.2013 року вони відмовляються від виконання всіх інших умов цієї мирової угоди, а він, залишає за собою право звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності на частину спірної квартири.

Однак, після визнання судом вищезазначеної мирової угоди щодо спірної квартири, ОСОБА_3 продовжує чинити йому перешкоди користуванні житлом, перешкоджаючи проживати в даній квартирі, на його неодноразові вимоги щодо виконання умов мирової угоди не реагує, усі знайдені ним та запропоновані їй умови продажу квартири відхиляє під надуманими приводами і таке затягування виконання умов мирової угоди відбувається протягом тривалого періоду часу.

Станом на даний час жодну умову мирової угоди, визнаної ухвалою суду від 01.06.2012 року, ОСОБА_3 не виконала і всі ці роки вона ухиляється від добровільного виконання даної мирової угоди, також ця ухвала про визнання мирової угоди, яка не виконується в добровільному порядку, не може бути звернена до примусового виконання у зв'язку з тим, що в ній відсутні вказівки на заходи примусового виконання рішення суду, тому при наявності обставин, що ускладнюють виконання цього судового рішення, у нього виникла необхідність звернутися до суду з позовом про спонукання відповідачки до виконання зобов'язання за мировою угодою та зміну порядку виконання нею мирової угоди з добровільного на примусовий.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_5М не погоджувався з доводами позивача викладеними в позовній заяві та з підстав зазначених у запереченні на позов, просить в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

01.06.2012 року Миколаївським районним судом Львівської області винесено ухвалу про затвердження між позивачем та відповідачем мирової угоди по цивільній справі № 2-1255/11р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними.

Враховуючи вище викладене, позивач звернулась до державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою суду.

Постановою державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 10.04.2013 року ВП № 37438983 відмовлено у відкритті виконавчого провадження відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє примусове виконання рішення суду, а також виконавчий предявлено до виконання неналежним заявником.

Відповідач в добровільному порядку не виконав взяті зобов'язання щодо добровільного виконання умов мирової угоди .

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В силу п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення, зазначеного у ст.З цього Закону.

Враховуючи, що мирова угода, затверджена судом, припускає добровільне її виконання, а вказаний Закон направлений на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), то у разі невиконання стороною умов такої угоди у добровільному порядку, заінтересована сторона має звернутися до суду з позовом про спонукання виконання мирової угоди в примусовому порядку (ст.16 ЦК України), що стане підставою для вчинення виконавчою службою дій,спрямованих на примусове виконання і відповідатиме вимогам п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

В силу ст.ст. 11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своею правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.525, 526 ЦК України.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Із встановлених обставин справи, на підставі наявних у справі наданих позивачем доказів, вина відповідача у невиконанні умов, укладеної між ним та позивачем визнаної судом мирової угоди є доведеною, а тому суд дійшов висновку, що обраний позивачем у відповідності до положень статті 16 ЦК України спосіб захисту свого порушеного права ґрунтується на вимогах закону, отже, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Спонукати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.06.2012 року та визнаною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 01.06.2012 року у справі № 2-1255/11.

Змінити порядок виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 01.06.2012 року у справі № 2-1255/11 з добровільного на примусовий.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя : Карбовнік І. М.